ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року	Львів	Справа №500/489/25 пров. №А/857/23610/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Дерех Н.В., у м. Тернополі) у справі № 500/489/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди: з 10.04.1984 по 29.08.1987 - робота в Комсомольській сільській раді Гусятинського району, з лютого 1984 по липень 1984, з вересня 1987 по грудень 1989, з жовтня 1990 по грудень 1999 року - робота в колгоспі «Маяк», колгоспі «Мир», селянській спілці «Мир», села Гадинківці Гусятинського району (згідно довідки № 386 від 22.07.2024 року);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення - з 25.09.2024.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №192550009634 від 02.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач 09.05.2025 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Зокрема, вважає, що судом не було вирішено позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди: з 10.04.1984 по 29.08.1987 - робота в Комсомольській сільській раді Гусятинського району; з лютого 1984 по липень 1984, з вересня 1987 по грудень 1989, з жовтня 1990 по грудень 1999 року - робота в колгоспі «Маяк», колгоспі «Мир», селянській спілці «Мир», села Гадинківці Гусятинського району - на підставі архівних довідок про трудовий стаж № 265 від 08.11.2024 року, № 386 від 22.07.2024, що видані старостою села Гадинківці та копії з по господарських книжок. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, позовні вимоги, заявлені позивачем при подачі позову досліджені та вирішені судом в рішенні суду від 30.04.2025 у належний спосіб.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу подану на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №1540/4122/18 зазначено, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.
За змістом ч. 1 ст. 252 КАС України підставою для ухвалення додаткового рішення може бути не ухвалення судом рішення щодо однієї з позовних вимог, якщо щодо решти вимог, заявлених у позові, рішення ухвалено. Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли відповідь суду не відповідає обсягу поставленого питання або ж спосіб судового захисту викладений неповно.
Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі вимоги позивача, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу цих позовних вимог досліджувалися докази.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 9901/118/19 зазначено, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Так, на переконання позивача, суд першої інстанції при винесенні рішення 30.04.2025 залишив поза увагою вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди: з 10.04.1984 по 29.08.1987 - робота в Комсомольській сільській раді Гусятинського району; з лютого 1984 по липень 1984, з вересня 1987 по грудень 1989, з жовтня 1990 по грудень 1999 року - робота в колгоспі «Маяк», колгоспі «Мир», селянській спілці «Мир», села Гадинківці Гусятинського району - на підставі архівних довідок про трудовий стаж № 265 від 08.11.2024 року, № 386 від 22.07.2024, що видані старостою села Гадинківці та копії з по господарських книжок. 
Однак на переконання колегії суддів, такі доводи є помилковими, оскільки в тексті рішення суд першої інстанції зокрема зазначив, що «дії відповідача щодо не зарахування період роботи з 10.04.1984 по 29.08.1987, періодів роботи у колгоспі відповідно до довідки № 386 від 22.07.2024 лише через формальні неточності є протиправними».
Тобто, суд першої інстанції розглянув позовні вимоги і в частині щодо зарахування період роботи з 10.04.1984 по 29.08.1987, періодів роботи у колгоспі відповідно до довідки № 386 від 22.07.2024, однак позов задовольнив шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, а не у спосіб запропонований позивачем.
Наведений спосіб захисту також викладений судом в абзаці 3 резолютивної частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №500/489/25, при цьому у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Крім цього потрібно відмітити, що позивач погодився з рішенням суду першої інстанції від 30.04.2025, і з апеляційною скаргою в частині задоволення позову не звертався.
Відтак, суд першої інстанції, позовні вимоги, заявлені позивачем при подачі позову досліджені та вирішені судом в рішенні суду від 30.04.2025 у належний спосіб.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі № 500/489/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула