ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2026 р. Справа№ 910/620/25 (910/7705/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Отрюха Б.В. 
Остапенка О.М. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника позивача адвоката Петросяна А.С.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України"
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 01.10.2025 (повний текст складено 17.10.2025, суддя Мандичев Д.В.)
у справі № 910/620/25 (910/7705/25)
за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" 
про визнання недійсним правочину та стягнення 604 559,45грн,
в межах справи №910/620/25
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (код 40806442),
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (далі - позивач) в особі ліквідатора звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" (далі - відповідач) про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог та про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 604 559,45грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки в частині оплати поставленого товару та за договором фінансової поворотної допомоги в загальній сумі 499411,99 грн. Разом з тим, у відповіді на претензію відповідач послався на зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі підписаного сторонами акту взаємозаліку № 3 від 31.12.2023, відповідно припинення зобов`язань за вказаними вище договорами. Ліквідатор вважає, що у позивача була відсутня заборгованість перед відповідачем, оскільки відповідні товари чи послуги позивач не отримував, надані відповідачем є підроблені, а зарахування було здійснено із пов`язаною особою. Станом на дату вчинення оспорюваного правочину з зарахування, у позивача вже була прострочена заборгованість перед іншим кредитором, яка в подальшому стала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 у справі № 910/620/25 (910/7705/25) позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" у формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2023, стягнуто з відповідача на користь позивача 499411,99 грн основного боргу та 10837,20 грн витрат по сплаті судового збору, у решті вимог відмовлено.
06 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Якимчук Сергій Миколайович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.10.2025, ухвалити нове рішення, яким в позові ТОВ "Вантажні системи України" до ТОВ "Вантажний транспорт України" про визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог укладеного між ТОВ "Вантажні системи України" та ТОВ "Вантажний транспорт України" у формі заяви ТОВ "Вантажний транспорт України" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2023 відмовити повністю.
Позивач у відзиві просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/620/25 (910/7705/25), призначено розгляд справи на 23.12.2025.
Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з перебуванням представника на допиті у кримінальному провадженні.
Також, відповідач заявив клопотання про приєднання доказів щодо реальності господарських операцій по договору надання послуг, а саме товарно-транспортних накладних та витягу з реєстру платників ПДВ.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкладено розгляд справи №910/620/25 (910/7705/25) на 17.02.2026; встановлено позивачу десятиденний строк для подання заперечень на клопотання відповідача про приєднання доказів. 
Позивач подав заперечення на клопотання про приєднання доказів.
17.02.2026 відповідач подав клопотання про приєднання доказів на підтвердження обставин викладених у апеляційній скарзі щодо реальності господарських операцій по договору надання послуг № 15/08-23 від 15.08.2023, а саме: договір оренди автотранспортних засобів з екіпажем № 12-08/23 від 12.08.2023, акти виконаних робіт до договору № 12-08/23 від 12.08.2023, акт звіврки взаєморозрахунків до договору № 12-08/23 від 12.08.2023, договір поруки № 23 від 01.04.2025, договір поруки № 24 від 01.04.2024, договір про переведення боргу № АБУ/100723/1085/МО-ПБ від 18.11.2024, виписки по рахунках за період з за 07.2024 по 11.2024 р.р.
В судовому засіданні суд відхилив клопотання про приєднання доказів, оскільки відповідач не навів доводів неможливості надання таких доказів суду першої інстанції.
В судовому засіданні 17.02.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів та письмових пояснень прокуратури, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, У ході проведення ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" арбітражним керуючим із метою виявлення дебіторської заборгованості проведено аналіз даних із Єдиного реєстру податкових накладних, у результаті якого встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" товар на суму 417 411,99 грн., а саме: № 3 від 22.12.2023 на суму 51 399,99 грн. (щебінь 5x10 фракція); №9 від 28.12.2023 на суму 24 840,00 грн. (Щебінь 10x20 фракція); №8 від 27.12.2023 на суму 57 000,00 грн. (Щебінь 5x10 фракція); №11 від 29.12.2023 на суму 9 450,00 грн. (Щебінь 20x40 фракція); №1 від 20.12.2023 на суму 47 150,00 грн. (Щебінь 10x20 фракція), №4 від 25.12.2023 на суму 39 000,00 грн. (Щебінь 5x1-0 фракція), №2 від 21.12.2023 на суму 59 432,00 грн. (Щебінь 10x20 фракція), №5 від 25.12.2023 на суму 23 400,00 грн. (Щебінь 20x40 фракція); №7 від 26.12.2023 на суму 22 540,00 грн. (Щебінь 10x20 фракція); №10 від 28.12.2023 на суму 37 750,00 грн. (Щебінь 5x10 фракція); №6 від 26.12.2023 на суму 45 450,00 грн. (Щебінь 20x40 фракція).
Як слідує з виписок по рахунках ТОВ "Вантажні системи України", а саме: № НОМЕР_1 , відкритого в AT "Банк альянс", № НОМЕР_2 , відкритого в АТ "Кредитвест банк", № НОМЕР_3 , відкритого в "Перший інвестиційний банк", оплата від ТОВ "Вантажний транспорт України" не надходила.
У зв`язку з цим, ліквідатором ТОВ "Вантажні системи України" направлено ТОВ "Вантажний транспорт України" лист від 13.05.2025 за вих.№02-143/57 про повернення коштів за поставлений товар.
Поряд із цим, із виписки з рахунку НОМЕР_2 в АТ "Банк Кредитвест" ліквідатором установлено, що ТОВ "Вантажні системи України" надало фінансову поворотну допомогу ТОВ "Вантажний транспорт України" у розмірі 82 000,00 грн., проте останнє зазначену суму не повернуло.
Відтак, ліквідатор ТОВ "Вантажні системи України" звернувся з вимогою від 13.05.2025 за вих.№02-143/56 до ТОВ "Вантажний транспорт України" про повернення фінансової допомоги.
У відповідь листом ТОВ "Вантажний транспорт України" повідомило про те, що між ТОВ "Вантажний транспорт України" та ТОВ "Вантажні системи України" існували договірні відносини по Договору №04/09-23, за яким заборгованість ТОВ "Вантажний транспорт України" перед ТОВ "Вантажні системи України" станом на 31.12.2023 становила 82 000,00 грн., по Договору № 01/12-23 від 01.12.2023 заборгованість ТОВ "Вантажний транспорт України" перед ТОВ "Вантажні системи України" станом на 31.12.2023 становила 417 411,99 грн., а заборгованість ТОВ "Вантажні системи України" перед ТОВ "Вантажний транспорт України" по Договору №15/12-23-1 від 15.12.2023 станом на 31.12.2023 становила 499 411,99 грн. З огляду на зазначене, ТОВ "Вантажний транспорт України" та ТОВ "Вантажні системи України" здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог згідно Акту взаємозаліку № 3 від 31.12.2023 на підставі ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, тобто заборгованість сторін один перед одним відсутня.
Так, відповідно до Акту взаємозаліку № 3 від 31.12.2023 грошові зобов`язання ТОВ "Вантажний транспорт України" перед ТОВ "Вантажні системи України" за договором надання поворотної допомоги № 04/09-23 від 04.09.2023 припиняються в сумі 82 000,00 грн. у повному обсязі. Грошові зобов`язання ТОВ "Вантажний транспорт України" перед ТОВ "Вантажні системи України" за договором поставки № 01/12-23 від 01.12.2023 припиняються в сумі 417 411,99 грн. в повному обсязі. Грошові зобов`язання ТОВ "Вантажні системи України" перед ТОВ "Вантажний транспорт України" за Договором надання послуг № 15/12/-23-1 від 15.12.2023 в сумі 499 411,99 грн. припиняються в повному обсязі.
Разом із цим, в Єдиному реєстрі податкових накладних відомості щодо отримання ТОВ "Вантажні системи України" товару від ТОВ "Вантажні системи України" за договором поставки № 01/12-23 від 01.12.2023 в сумі 417 411,99 грн. відсутні.
Крім того, станом на дату підписання Акту взаємозаліку № 3 від 31.12.2023, у ТОВ "Вантажні системи України" вже була наявна заборгованість перед ТОВ "А.Т. Смарт Трейдинг" за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № FD-2021/10-06 на суму 190 000,00 грн., строк виконання якої настав 01.04.2022; за Договором № FD-2021/07-05 на суму 295 000,00 грн., строк виконання якої настав 01.04.2022. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/620/25 від 26.02.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України", та, серед іншого, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою "А.Т.Смарт Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" у розмірі 1 543 737,85 грн. (1 258 738,42грн.-основний борг, 284 999,43грн.-штрафні санкції), у тому числі за вищевказаними договорами.
Також, у боржника були наявні грошові зобов`язання перед ТОВ "ПК Укрпромпостач" за Договором №01/11-ВД на суму 360 344,50грн., строк виконання яких настав 31.12.2023, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/6192/23.
Одночасно, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Вантажний транспорт України" є ОСОБА_1 .
При цьому, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Вантажні системи України" згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, є ОСОБА_1 , який із 19.03.2025 також є керівником банкрута ТОВ "Вантажні системи України".
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.
За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).
Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.
Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).
Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Відтак, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).
Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Як вбачається з умов оспорюваної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2023, у позивача наявні грошові зобов`язання перед відповідачем за Договором надання послуг № 15/12/-23-1 від 15.12.2023 в сумі 499 411,99 грн.
Відповідач не надав відповідні первинні документи на підтвердження надання позивачеві послуг за Договором надання послуг № 15/12/-23-1 від 15.12.2023 в сумі 499 411,99 грн.
Господарські операції за вказаним договором також не відображені в відомостях податкової звітності, на що вказував ліквідатор позивача при дослідженні інформації із Єдиного реєстру податкових накладних.
За відсутності доказів реальності таких господарських операцій, як надання послуг за Договором надання послуг № 15/12/-23-1 від 15.12.2023 в сумі 499 411,99 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підписавши Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, боржник фактично безоплатно відмовився від власних майнових вимог на суму 499 411,99 грн, що складається з заборгованості ТОВ "Вантажний транспорт України" по Договору №04/09-23 від 04.09.2023 на суму 82 000 грн, та по Договору № 01/12-23 від 01.12.2023 на суму 417 411,99 грн.
Одночасно, станом на дату вчинення оспорюваного правочину, у позивача вже була наявна заборгованість перед ТОВ "А.Т. Смарт трейдинг" за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № FD-2021/10-06 на суму 190 000 грн, строк виконання якої настав 01.04.2022; за Договором № FD-2021/07-05 на суму 295 000 грн, строк виконання якої настав 01.04.2022. 
Така заборгованість перед Товариством з обмеженою "А.Т.Смарт трейдинг" стала підставою, як складова частина боргу в розмірі 1 543 737,85 грн, для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою "А.Т.Смарт Трейдинг" згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/620/25 від 26.02.2025 
Також, у боржника були наявні грошові зобов`язання перед ТОВ "ПК Укрпромпостач" за Договором №01/11-ВД на суму 360 344,50грн, строк виконання яких настав 31.12.2023, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/6192/23.
Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що заінтересованими особами стосовно боржника є: юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.
Терміни "пов`язані особи" та ознаки пов`язаності наведені в Податковому кодексі України - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п. 14.1.159 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься поняття контролю це вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання.
Із матеріалів справи слідує, що оспорюваний правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог вчинений між боржником та ТОВ "Вантажний транспорт України".
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Вантажний транспорт України" є ОСОБА_1 .
При цьому, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Вантажні системи України" згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, є ОСОБА_1 , який із 19.03.2025 також є керівником банкрута ТОВ "Вантажні системи України".
Отже, суд першої інстанції правильно взяв до уваги доводи ліквідатора про вчинення оспорюваного правочину з пов`язаною особою щодо боржника.
За викладених вище обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог у формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2023, який вчинений у "підозрілий період" між пов`язаними особами, та за яким боржник безоплатно фактично відмовився від власних майнових вимог при недостатності майна для задоволення вимог кредиторів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
Оскільки правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог підлягає визнанню судом недійсним, то він не створює для його сторін будь-яких правових наслідків, зокрема, для боржника у вигляді припинення зобов`язань за договорами, за якими відповідач має заборгованість, а саме по Договору №04/09-23 від 04.09.2023 у розмірі 82 000 грн та по Договору № 01/12-23 від 01.12.2023 у розмірі 417 411,99 грн. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача грошових коштів в загальній сумі 499 411,99 грн.
В частині відхилення позовних вимог про стягнення 83 679,59 грн інфляційних втрат та 21 467,87 грн трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.01.2024 по 31.05.2025 на суму боргу рішення суду не оскаржене, відтак не переглядається апеляційним судом.
Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування або зміни не вбачається, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги судовий збір за її подання у відповідності до статті 129 ГПК України належить покласти на скаржника.
Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажний транспорт України" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 у справі № 910/620/25 (910/7705/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 13.04.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко