ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/2146/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року 
у справі №280/2146/24 
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у справі №280/2146/24, яке набрало законної сили 20.09.2024, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії відповідача, які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення позивачу за період з початку проходження військової служби (з 17.05.2021) до 17.03.2023 включно, а також розрахунку грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату (доплату) позивачу розміру посадового окладу, окладу за військовими званнями та відсоткової ставки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 17.05.2021 по 31.12.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022; встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2023 по 17.03.2023 включно, з урахуванням виплачених сум.
18.04.2025 у справі судом виданий виконавчий лист.
20.05.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного судового рішення, мотивована тим, що боржником судове рішення не виконується. Заявник просив зобов`язати відповідача подати протягом семи робочих днів до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 26.07.2024 в адміністративній справі №280/2146/24.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 р. у справі № 280/2146/24 в задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено невиконання або неналежне судового рішення у справі № 280/2146/24, так само як і не доведено, що невиконання судового рішення відбувається внаслідок протиправної бездіяльності боржника. Також подана позивачем заява не містить даних щодо пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого у даній справі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду. Позивач зазначає, що суд жодним чином не дослідив та не встановив наявність підстав для встановлення судового контролю, обставини виконання (невиконання) судового рішення судом не досліджувалися та належна оцінка їм не надавалася, незважаючи на доводи заявника, викладені у заяві. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
В абз. 1 пп. 3.2 п. 3 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Виходячи з закріпленого в статті 14 КАС України принципу обов`язковості судових рішень, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.
У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством.
Відповідно до ст.381-1 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Одним із видів судового контролю за виконанням рішення суду, який передбачений КАС України, є встановлення судом обов`язку суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України).
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, окрім встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в категоріях справ, які прямо визначені абз. 2 ч.1 ст.382 КАС України.
В той же час, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призводять до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
В даному випадку встановлені обставини справи свідчать, що на час звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - 20.05.2025 відповідачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у цій справі, яке набрало законної сили 20.09.2024, не виконано, що і зумовило звернення позивача до суду із вказаною вище заявою. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, виходив з відсутності будь-яких доказів виконання чи невиконання відповідачем судового рішення, а так само даних щодо пред`явлення позивачем до примусового виконання виконавчого листа, виданого у цій справі. Також суд встановив не доведення того, що невиконання судового рішення відбувається внаслідок протиправної бездіяльності боржника.
Втім, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю обумовлено саме невиконанням відповідачем протягом тривалого строку рішення суду, про що прямо і зазначено у вказаній заяві. Суд першої інстанції, обмежившись посиланням на не надання позивачем відповідних доказів, не вжив заходів щодо встановлення причин невиконання рішення суду, а відповідно не надав і оцінки причинам не виконання рішення суду.
Стосовно посилання суду першої інстанції на не надання позивачем доказів пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення ст.382 КАС України не передбачають необхідності надання, при вирішенні питання про встановлення судового контролю, доказів звернення виконавчого листа до примусового виконання та результатів виконавчого провадження.
Встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не пов`язане із застосуванням примусового порядку виконання рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та результатів виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КАС України відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
Отже, за таких обставин, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неможливо визнати обґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не з`ясовано обставин, які мають визначальне значення для вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі №280/2146/24 скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров