КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 361/6329/25 Головуючий в суді І інстанції Анікушин В.М.
Провадження № 33/824/1650/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Трегубенко Світлани Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2025 року о 22 годині 50 хвилин по вулиці Олега Оникієнка, 20/2 в місті Бровари Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «KIA K5» н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 прилад ARLJ 0175, тест № 1284, результат огляду 2,10 ‰, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру 858164.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Постанова суду мотивована тим, що докази, які були досліджені судом, є належними та допустимими, такими, що зібрані у законний спосіб, а тому в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи. 
Скаржник наголошує на тому, що суд не виконав вимоги щодо повного та всебічного з`ясування обставин, передбачених законом, зокрема не встановив належним чином чи було вчинено правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. При цьому підкреслюється, що визнання особи винною можливе лише за умови доведеності її вини належними доказами, чого у даному випадку забезпечено не було.
Заперечує встановлені судом обставини та зазначає власну версію подій, а саме: він не керував транспортним засобом у вказаний час, а перебував у ньому як пасажир. За його словами, після зупинки автомобіля невідомий наніс йому удар, внаслідок чого він знепритомнів, а коли прийшов до тями, автомобіль вже стояв без водія і без ключів. Він самостійно перемістив транспортний засіб на узбіччя та викликав поліцію, повідомивши про побиття і викрадення ключів, що підтверджується стенограмою виклику, яку було долучено при розгляді справи в суді першої інстанції. Таким чином, за твердженням ОСОБА_1 , саме він ініціював звернення до поліції як потерпілий, а не як правопорушник.
Стверджує, що на момент прибуття працівників поліції автомобіль уже знаходився в нерухомому стані на узбіччі, а тому вони не здійснювали його зупинку і не могли бути свідками факту керування. Матеріали справи не містять жодних належних доказів того, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Скарга також містить доводи про недопустимість та недостатність доказів, на які послався суд. Зокрема, скаржником зазначається, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним доказом вини без підтвердження іншими доказами. Відеозапис, акт огляду на стан сп`яніння та результати алкотесту, на думку скаржника, лише підтверджують стан особи, але жодним чином не доводять факт керування транспортним засобом. При цьому відсутні як відеофіксація моменту керування або зупинки автомобіля, так і свідки, які могли б це підтвердити.
Таким чином, на думку ОСОБА_1 , у справі відсутні належні та допустимі докази як події правопорушення, так і вини особи у його вчиненні. Недоведеність факту керування транспортним засобом виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що відповідно є підставою для закриття провадження у справі. 
В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Трегубенко С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав в приміщенні суду першої інстанції 09 лютого 2026 року, тоді як з апеляційною скаргою він звернувся 18 лютого 2026 року, тобто в межах десятиденного строку з моменту отримання копії постанови.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 340797 від 25 травня 2025 року;
- результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння 2.10 ‰ тесту № 1284, проведеного за допомогою алкотесту Drager Alkotest 6820 прилад ARLJ 0175, який пройшов повірку;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням, згідно з яким огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки;
- відеозаписом обставин складання адміністративного матеріалу, що було знято на нагрудну бодікамеру 858164, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи. 
Дослідивши вказаний відеозапис, апеляційний суд встановив, що на початку відеозапису зафіксовано розмову, під час якої ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що він стояв на перехресті, біля нього став чоловік, побив його та поїхав, після чого, прийшовши до тями, ОСОБА_1 виявив відсутність ключів у транспортному засобі та почав штовхати автомобіль до дерева, у чому йому допоміг перехожий.
Надалі на відеозаписі зафіксовано розмову працівника поліції із перехожим, який був свідком події та надав пояснення про те, що він вийшов з магазину, показав з якої сторони їхав ОСОБА_1 , якого хтось догнав та зупинив. Подальших обставин він не бачив, оскільки повернувся до магазину. Свідок також пояснив, що, ймовірно, ключі від автомобіля були забрані або викинуті, оскільки коли він вийшов з магазину, інший автомобіль вже поїхав, а ОСОБА_1 залишився стояти на аварійці із працюючою сигналізацією. Після чого свідок побачив як ОСОБА_1 падає, підводиться, розуміє, що ключів немає. Свідок допоміг йому відкотити автомобіль.
Також на 09:00 хвилині відеозапису працівники поліції поставили запитання: «Ви бачили, що дана особа керувала транспортним засобом?» на що свідок відповів: «Так, він був один, сидів за кермом». 
При цьому пояснення вказаного свідка у письмовому вигляді були долучені до матеріалів справи (а.с. 7).
У подальшому, підійшовши до ОСОБА_1 , працівник поліції запитав у нього: «Яким авто ви керували?», на що ОСОБА_1 показав у сторону свого автомобіля, назвав модель та державний реєстраційний номер.
На 12:12 хвилині відеозапису працівники поліції запитали, чи вживав він алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів: «так», після чого йому було запропоновано пройти тест, на що він відповів: «Нема смислу, я і так напишу, я сам поліцейський у минулому». На запитання: «Поліцейський п`яний їхав?» ОСОБА_1 спочатку зазначав, що він не їздив п`яний, однак згодом сказав: «я не спорю, я не прав». Після цього йому було запропоновано пройти огляд.
На 14:41 хвилині відеозапису було проведено контрольний тест на Drager, результат якого склав 2,10 проміле. На вказаний результат ОСОБА_1 відповів: «вопросов нет, виписуйте» (згідно з відеозаписом). Після цього розпочалася процедура складання протоколу, в ході якої у діалозі між працівниками поліції та ОСОБА_1 останній висловлював незгоду з обставинами події та зазначав: «це взагалі неправильно відкривати двері, давати по обличчю водію» (переклад фрази з російської мови).
Доводи апеляційної скарги про відсутність на відеозаписі моменту безпосереднього руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не свідчать про недоведеність факту керування. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП факт керування транспортним засобом може підтверджуватися сукупністю доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, результатами вимірювання спеціальним технічним засобом та відеозаписом події. З наявної у справі сукупності доказів достовірно вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказані обставини свідчать про порушення ним п. 2.9 а ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він був пасажиром транспортного засобу, а не водієм, не знайшло свого підтвердження з огляду на наступне.
У судовому засіданні першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_2 , яка повідомила, що інших осіб окрім ОСОБА_1 в автомобілі не бачила. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не вказував, яка саме особа перебувала за кермом, не назвав прізвища свого знайомого, який, за його словами, був за кермом, а також не заявляв про необхідність допиту будь-яких інших осіб у суді першої інстанції, які могли б підтвердити його твердження.
ОСОБА_3 , свідок, що надавав пояснення працівникам поліції, також зазначив, що у транспортному засобі бачив лише ОСОБА_1 .
Враховуючи, що ОСОБА_1 не зміг точно назвати особу, яка керувала автомобілем, та періодично під час спілкування з працівниками поліції представляв себе водієм, суд вважає, що наведені доводи в апеляційній скарзі є спробою уникнути відповідальності.
Дослідивши вищевказані докази у їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, за наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Жодних заперечень щодо проведеного огляду та його результатів за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 прилад ARLJ 0175 ОСОБА_1 ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в акті огляду не зазначив.
Таким чином доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
За таких обставин постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року відповідає вимогам закону, обґрунтованих підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.А. Голуб