УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2682/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
з участю секретаря
судового засідання Лугини О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/2682/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність старшого виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заграбчук В.В.
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубок Сергій Миколайович 
на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Большакової Т.Б.
встановив:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:
- визнати дії старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заграбчук Валентини Володимирівни щодо відмови у врахуванні платежів ОСОБА_1 за квітень 2022 року у розмірі – 22 075,00 грн, за травень 2022 року - 11 532,60 грн, за червень 2022 року - 20 075,51 грн, за липень 2022 року - 8 040,21 грн, за серпень 2022 року - 9 035, 34 грн, за листопад 2022 року - 5 023, 13 грн, за січень 2023 року - 7 035, 18 грн, за березень 2023 року - 5 025,13 грн в рахунок погашення заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67770116 та зменшенні загального розміру заборгованості на 92 869,23 грн;
- зобов`язати старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ) Заграбчук Валентину Володимирівну врахувати платежі ОСОБА_1 за квітень 2022 року у розмірі – 22 075,00 грн, за травень 2022 року - 11 532,60 грн, за червень 2022 року - 20 075,51 грн, за липень 2022 року - 8 040,21 грн, за серпень 2022 року - 9 035, 34 грн, за листопад 2022 року - 5 023, 13 грн, за січень 2023 року - 7 035,18 грн, за березень 2023 року - 5025,13 грн в рахунок погашення заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67770116, зменшивши загальний розмір заборгованості на 92 869,23 грн.
На обґрунтування скарги зазначав, що 25.05.2021 Бердичівським міськрайонним судом було видано судовий наказ у справі № 274/2682/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ № 274/2682/21 перебуває на виконанні у Богунському відділі ДВС у місті Житомирі в рамках виконавчого провадження №67770116.
Виконавцем у ВП №67770116, згідно відповіді Богунського ВДВС у м. Житомирі від 22.07.2025 №98534, є ОСОБА_5 .
14.07.2025 представник боржника звернувся до Богунського ВДВС у м. Житомирі з адвокатським запитом, з метою встановити дійсний розмір заборгованості станом на дату звернення. 22 липня 2025 року отримавши відповідь № 98534, було встановлено, що станом на липень 2025 сукупний розмір заборгованості становить 139 603,73 грн, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження - 141 603, 83 грн.
Водночас було встановлено, що всупереч тому, що боржником здійснювалась оплата аліментів у квітні - серпні 2022, листопаді 2022, січні 2023, березні 2023, жовтні 2023, ці платежі не враховані під час складання розрахунку заборгованості у ВП №67770116.
19.08.2025 адвокатом Дубком С.М. в інтересах боржника, до Богунського ВДВС у м. Житомирі була направлена заява про врахування платежів ОСОБА_1 за квітень 2022 у розмірі – 22 075,00 грн, за травень 2022 - 11 532,60 грн, за червень 2022 - 20 075,51 грн, за липень 2022 - 8 040,21 грн, за серпень 2022 - 9 035,34 грн, за листопад 2022 - 5 023,13 грн, за січень 2023 - 7 035,18 грн, за березень 2023 - 5 025,13 грн в рахунок погашення заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №67770116, зменшивши загальний розмір заборгованості на 92 869,23 грн.
До заяви були долучені засвідчені копії квитанцій, що підтверджують вказані платежі. 29.08.2025 на електронну пошту представника боржника надійшла відповідь на вказану заяву №115695, де було заначено, що оскільки у квитанціях, які надані до Богунського ВДВС у м.Житомирі, не міститься призначення платежу по сплаті аліментів, вони не можуть бути зараховані державним виконавцем при розрахунку заборгованості.
Боржник не погоджується з вказаними діями старшого державного виконавця Заграбчук Валентини Володимирівни, вважає їх незаконними та такими, що порушують його права як боржника у виконавчому провадженні з наступних підстав.
Так, ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 через додаток Приват24, в рахунок аліментів на утримання дітей: в квітні 2022 - 22 075,00 грн, в травні 2022 - 11 532,60 грн, в червні 2022 - 20075,51 грн, в липні 2022 - 8 040,21 грн, в серпні 2022 - 9 035,34 грн, в листопаді 2022 - 5 025,13 грн, в січні 2023 -7 035,18 грн, в березні 2023 - 5 025,13 грн.
Також 28.10.2023 боржником здійснено перерахування в якості аліментів 5 025,13 грн на рахунок ОСОБА_2 через касу банку, що підтверджується квитанцією №Р84А187706089. Загальна сума здійснених платежів складає 92 869,23 грн.
Вказані кошти боржник сплачував як добровільну виплату аліментів.
У всіх квитанціях, які надавалися боржником у Богунський ВДВС у м. Житомирі дійсно не зазначене призначення платежу. Вказане пов`язане з тим, що з 2014 боржник хворіє на шизофренію, в 2015 йому було призначено 2 групу інвалідності з цієї підстави. Як наслідок, боржнику періодами складно самостійно виконувати базові побутові дії, освоювати техніку та мобільні додатки. Саме через це ним і не було вказане призначення платежу, так як в силу свого психічного захворювання він не міг усвідомити важливості зазначення призначення платежів.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, адвокат Дубок С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити. 
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у всіх квитанціях, які надавалися боржником у Богунський ВДВС у м. Житомирі дійсно не зазначене призначення платежу. Вказане пов`язане з тим, що з 2014 боржник хворіє на шизофренію, в 2015 йому було призначено 2 групу інвалідності з цієї підстави. Як наслідок, боржнику періодами складно самостійно виконувати базові побутові дії, освоювати техніку та мобільні додатки. Саме через це ним і не було вказане призначення платежу, так як в силу свого психічного захворювання він не міг усвідомити важливості зазначення призначення платежів.
Однак ці аргументи не були взяті до уваги Бердичівським міськрайонним судом під час постановлення ухвали. Навпаки суд зауважив, що поведінка позивача є суперечливою.
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що між боржником та стягувачам відсутні будь – які інші зобов`язання, окрім аліментів і під час розгляду скарги представника, ОСОБА_2 не було надано доказів, які б свідчили про зворотне. Також стягувач не відмовлялася від надісланих їй коштів в рахунок аліментів на утримання дітей.
Тобто надсилати грошові кошти стягувачу на щось інше окрім як на аліменти на утримання дітей боржник не повинен був та не надсилав, а тому вказані квитанції повинні були бути враховані державним виконавцем при прийнятті рішення про зменшення розміру заборгованості. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.08.2019 у справі №642/6906/16-ц.
Проте вказує, що дане твердження не відповідає дійсності та йде в розріз із доказами, долученими ОСОБА_1 до скарги, зокрема із випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 10.06.2025.
Отже, враховуючи, що боржником було надано копії квитанцій, у державного виконавця не було підстав їх не враховувати.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Березович О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить ухвалу скасувати повністю та змінити судове рішення, яким, у зв`язку із пропущенням строку оскарження, скаргу ОСОБА_1 - залишити без розгляду. 
У разі, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку, що строк оскарження дій державного виконавця боржником не пропущено - залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На обґрунтування відзиву зазначає, що згідно з ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Представник боржника - адвокат Дубок С.М. у скарзі зазначає, що йому нібито стало відомо про те, що старшим державним виконавцем Богунського ВДВС у м. Житомирі Заграбчук В.В. не зараховано при розрахунку заборгованості аліментів у виконавчому провадженні № 67770116 надані ним квитанції про перерахунок грошових коштів лише 29.08.2025.
На думку адвоката Березовича О.О., ОСОБА_1 стало відомо про незарахування старшим державним виконавцем Заграбчук В.В. при розрахунку заборгованості аліментів у виконавчому провадженні № 67770116 квитанцій про перерахунок грошових коштів вже досить давно і це не перше намагання боржника ОСОБА_1 зменшити його розмір заборгованості перед своїми дітьми по сплаті аліментів.
Так, вказані у скарзі адвоката Дубка С.М. платіжні операції грошових коштів вже були предметом розгляду у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області в межах справи № 274/2682/21 (провадження № 4-с/0274/13/23, № 4-с/0274/1/25).
04.10.2023 представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Геращенко Т.В. було подано заяву практично аналогічну із заявою адвоката Дубка С.М. про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 67770116 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
24.10.2023 представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Геращенко Т.В. отримано відповідь від Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що у наданих квитанціях для перерахування заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 67770116 не вказано призначення платежів, а тому такі квитанції не можуть бути враховані при обчисленні заборгованості по сплаті аліментів на дітей.
Таким чином, боржник ОСОБА_1 саме 24.10.2023 офіційно через свого представника, дізнався про те, що надані ним квитанції старшому державному виконавцю Заграбчук В.В. не враховані для зменшення розміру його заборгованості по сплаті аліментів перед своїми дітьми, що підтверджується офіційним визнанням такого факту у скарзі на дії державного виконавця від 27.10.2023. 
Так, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 по справі № 274/2682/21, переглянутою в апеляційному порядку, у задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої його представником - адвокатом Геращенко Т.В., відмовлено. Предметом скарги були ті самі квитанції, що й розглядались судом першої інстанції у зв`язку із розглядом нової скарги нового представника боржника ОСОБА_1 .
Крім того, у суді першої інстанції досліджувались витребувані матеріали виконавчого провадження № 67770116. Серед таких матеріалів важливе місце мають наступні докази: попередження державним виконавцем боржника ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, а також письмові пояснення боржника ОСОБА_1 від 01.05.2025.
Наголошує, що візит боржника ОСОБА_1 01.05.2025 до державного виконавця Заграбчук В.В. не було бажаним волевиявленням боржника, оскільки такий візит був наслідком роботи правоохоронних органів у зв`язку із розшуком боржника ОСОБА_1 .
Таким чином, 01.05.2025 боржник ОСОБА_1 після отримання оновленого розрахунку заборгованості та розмови з державним виконавцем знову ж таки дізнався та міг дізнатись про можливі порушення своїх прав боржника.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 05.12.2021 на адресу Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов судовий наказ № 274/2682/21 від 25.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2021 р. і до досягнення дітьми повноліття, який зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за № 67770116 (а.с.97, том 1).
07.12.2021 державним виконавцем Заграбчук В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. (а.с.98, том 1).
Згідно з розрахунком Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованості зі сплати аліментів, станом на 21.07.2025 розмір заборгованості по аліментах становить 139 603,73 грн.
Відповідно до копій дублікатів чеків, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 здійснював на рахунок ОСОБА_2 , наступні грошові перекази:
дата платежу 21.04.2022, сума 10000,00 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 18.04.2022, сума 10025,00 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 29.04.2022, сума 2050,00 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 16.05.2022, сума 10025,06 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 07.05.2022, сума 1507,54 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 23.06.2022, сума 5025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 25.06.2022, сума 5025,26 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 18.06.2022, сума 10025,12 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 12.07.2022, сума 2010,05 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 25.07.2022, сума 5025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 28.07.2022, сума 1005,03 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 11.08.2022, сума 2010,05 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 23.08.2022, сума 7025,29 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 14.11.2022, сума 5025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 21.01.2023, сума 7035,18 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 13.03.2023, сума 5025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів;
дата платежу 28.10.2023, сума 5025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів (а.с.24-30, том 1).
Відповідно до виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.02.2024 по рахунку ОСОБА_1 , останній здійснив ОСОБА_2 переказів на карту на загальну суму 93 874,26 грн (а.с.23 том1).
Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ОСОБА_1 , за період з 21.08.2023 по 13.12.2023 йому нарахована зарплата у розмірі 237075, 95 грн (а.с.121 том 1).
Згідно з довідкою про нараховане грошове забезпечення, ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частина НОМЕР_2 з 15.06.2022 по 28.07.2023 нараховано грошове забезпечення у розмірі 308 636,26 грн (а.с.134 том 1).
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувача без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, а не додаткових витрат на дитину чи добровільного перерахування коштів на інші цілі, у тому числі на утримання колишньої дружини, не свідчать про сплату грошових коштів саме у вигляді аліментів, а відтак правомірно не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів.
Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).
Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).
Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/4666/20 (провадження № 61-19514св21), зазначено, що: «суди встановили, що боржником не надано доказів, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав понесення додаткових витрат на дитину. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги в оскарженій частині».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) зазначено, що: «35. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 на обґрунтування доводів скарги послався на безпідставне неврахування виконавцем квитанцій про перерахунок коштів на утримання дітей, сплачених на банківську картку стягувача ОСОБА_2 та на банківську картку сина ОСОБА_1. Боржник звертав увагу суду на те, що грошові перекази були здійснені з метою виконання обов`язку з утримання дітей з частковою позначкою «аліменти». 36. Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій порушили частину третю статті 195 СК та частину восьму статті 71 Закону № 1404-VIII (див. пункт 27). 37. В порушення статей 30-35 ЦК та статті 179 СК (див. пункти 31-34) суди не врахували, що з урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів. 38. Поряд із цим встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать, що ОСОБА_1 здійснив перерахування коштів по сплаті аліментів на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_1. 39. Зокрема, платіжна інструкція Р24А1308628412С2960 (а.с.38) містить інформацію про переказ коштів в сумі 1100 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти; платіжна інструкція Р24А850295162С46516 (а.с.42) містить інформацію про переказ коштів в сумі 11200 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти. 40. Вказані суми (див. пункт 39) повинен був врахувати державний виконавець при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 41. Інші платіжні інструкції (а.с.35-37, 39-41) посилання на аліменти у призначенні платежу не містять. 42. Таким чином суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права. […] 46. Проте скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі платіжні інструкції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів як аліментів (див. пункти 39-41)».
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2025 року у справі №390/2379/24. 
Суд, на підставі досліджених доказів, обґрунтовано встановив, що  ОСОБА_1 неодноразово перераховував стягувачу кошти, зазначаючи, що призначенням платежу є поповнення карткового рахунку стягувача. При цьому боржник мав реальну можливість зазначити будь-яку інформацію у призначенні платежу на власний розсуд.
Тобто, боржник добровільно перераховував на картковий рахунок стягувача кошти, знаючи, що між ним і стягувачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував відповідні медичні документи, колегія суду не бере до уваги. Так, згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 10.06.2025, основним захворюванням ОСОБА_1 визначено шизофренію (а.с.9). Проте надана виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 10.06.2025 не підтверджує неможливості боржника зазначити призначення платежу.
Посилання апелянта на стан здоров`я та наявність психічного захворювання не можуть бути безумовною підставою для невиконання встановлених вимог щодо оформлення платіжних документів. Матеріали справи не містять доказів визнання боржника недієздатним або обмежено дієздатним у встановленому законом порядку, а отже, він не звільняється від обов`язку належним чином здійснювати свої права та виконувати процесуальні й майнові обов`язки.
Крім того, відсутність між сторонами інших зобов`язань, окрім аліментних, не звільняє боржника від обов`язку належного документального підтвердження цільового характеру платежів. 
Сам по собі факт прийняття стягувачем грошових коштів не свідчить про їх автоматичне зарахування саме як аліментів у межах виконавчого провадження без належного зазначення призначення платежу.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. 
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо пропуску скаржником строку на оскарження дій державного виконавця з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.05.2025, у задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої його представником – ОСОБА_6 , відмовлено, у зв`язку із тим, що скаргу подано до неналежного державного виконавця.
Предметом розгляду цієї справи була скарга на неправомірні дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зарембінської В.Ю. щодо неврахування при обчисленні розміру заборгованості за аліментами відповідно до судового наказу № 274/2682/21 сімнадцяти платежів, здійсненим ним на рахунок стягувача ОСОБА_2 , у загальному розмірі 88 849,13 грн; зобов`язання виконавця Зарембінську В.Ю. здійснити перерахунок його заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 67770116 з урахуванням сплаченої суми у період з квітня 2022 по березень 2023 загальному розмірі 88 849,13 грн.
Враховуючи, що предмети розгляду скарг є відмінними одна від одної, а про порушення свого права щодо неврахування 92 869,23 грн в рахунок аліментів скаржник дізнався з відповіді державного виконавця Заграбчук В.В. 29.08.2025 на електронну пошту представника боржника, скаржником при зверненні до суду з зазначеною скаргою не пропущено встановлений ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк.
Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з постановленою судом першої інстанції ухвалою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубок Сергій Миколайович, залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий Судді