ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7819/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надрагідробурмаш» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 110572 від 12.03.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що посадовими особами відповідача за результатами перевірки транспортного засобу марки Mercedes-Benz (днз НОМЕР_1 ), належного ТОВ «ЛД-Держбудпостач», встановлено порушення вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Згідно з актом перевірки, водій ОСОБА_1 під час перевезення вантажу відповідно до товарно-транспортної накладної (далі – ТТН) №44 від 04.02.2025 року не використовував особисту картку водія та не надав роздруківку даних тахографа за 04.02.2025 року, внаслідок чого до ТОВ «Надрагідробурмаш» застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу. Позивач із вказаним рішенням не погоджується, стверджуючи, що викладені в акті обставини не відповідають дійсності. Зокрема, наголошує, що на момент проведення перевірки (04.02.2025 року) він не був автомобільним перевізником у розумінні закону та не використовував вказаний транспортний засіб. Вказує, що у період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року автомобіль дійсно перебував у користуванні ТОВ «Надрагідробурмаш», проте з 01.01.2025 року транспортний засіб використовується ТОВ «Оранта» ЛТД на підставі договору оренди №ДГ-0000044-1 від 01.01.2025 року, укладеного з власником. Крім того, зазначає, що водій ОСОБА_1 не перебуває з позивачем у трудових чи будь-яких інших цивільно-правових відносинах, що підтверджується відповідною довідкою від 11.04.2025 року. Оскільки ТОВ «Надрагідробурмаш» не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, вважає застосування штрафу безпідставним та просить позов задовольнити
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на те, що 04.02.2025 року на а/д Львів – Дрогобич старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz (днз НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 ). Вказаний автомобіль обладнано цифровим тахографом, а керування ним здійснював водій ОСОБА_1 , який виконував автомобільне перевезення згідно з ТТН №44 від 04.02.2025 року. Під час перевірки водій надав посадовим особам Укртрансбезпеки ТТН №44 від 04.02.2025 року, відповідно до даних якої автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Надрагідробурмаш» (код ЄДРПОУ 37349225), замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем – ТОВ «Оранта» ЛТД (код ЄДРПОУ 20804350). Відповідач вказує, що жодних інших документів у момент виявлення порушення або під час розгляду справи про накладення санкцій контролюючому органу надано не було. З огляду на викладене, вважає, що Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області вірно встановлено особу автомобільного перевізника та правомірно винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 110572 від 12.03.2025 року. Усі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та направлені на ухилення від встановленої законом відповідальності. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 22.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на рейдову перевірку №НР000590 від 03.02.2025 року, на автомобільній дорозі Львів-Дрогобич, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проводилась рейдова перевірка транспортних засобів.
04.02.2025 року, в ході цієї перевірки о 12:10 год був зупинений транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак – НОМЕР_1 , який обладнано цифровим тахографом, під керуванням водія ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вищевказаний автомобіль належить ТОВ «ЛД-Держбудпостач».
Під час проведення рейдової перевірки водій транспортного засобу надав посадовим особам Укртрансбезпеки документ на вантаж, а саме – товарно-транспортну накладну №44 від 04.02.2025 року.
Відповідно до даних цієї товарно-транспортної накладної, автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Надрагідробурмаш» (код ЄДРПОУ 37349225), замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем – ТОВ «Оранта» ЛТД (код ЄДРПОУ 20804350), водієм – ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт №091310 від 04.02.2025 року, в якому зазначено, зокрема, наступне: «Під час перевірки виявлено порушення ст.48, 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та Наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010 року при перевезенні вантажу згідно ТТН №44 від 04.02.2025 року водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія, відсутня роздруківка на паперовому носії за 04.02.2025 року.».
У графі «пояснення водія про причини порушень» нічого не вказано, натомість водій залишив свій підпис.
Про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбувся 12.03.2025 року о 09:00 год, позивача повідомлено листом Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.02.2025 року.
На розгляд справи позивач не з`явився, документів, які б спростували порушення, не надав.
12.03.2025 року за результатами розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відповідач виніс постанову №ПШ110572, якою застосував до позивача адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст.39 і 48, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погодившись з правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до ч.7 ст.6 Закону №2344-ІІІ, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Згідно ч.12 ст.6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частиною 14 ст.6 Закону №2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
У відповідності до ч.ч.17-20 ст.6 Закону №2344-III, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок. 
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі – Порядок №1567).
За приписами п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; 
Згідно з ч.ч.1-3 ст.48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник; автомобільний перевізник;
вантажоодержувач; транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
Статтею 49 Закону №2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Згідно з п.2.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385), транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
Відповідно до п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
В силу п.п.21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Відповідно до п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. 
Згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм слідує, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених ст.48 Закону №2344-III, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
При цьому, до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, в даному випадку, картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (п.3.3 Інструкції №385).
Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у ст.48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст.60 Закону №2344-ІІІ.
Разом з тим, Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.
Ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі є те, чи був позивач, який не є власником транспортного засобу, автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» та правомрність накладення на нього адміністративно-господарського штрафу.
Так, абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.
Визначення автомобільного перевізника міститься у ст..1 Закону №2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Своєю чергою, згідно з вказаною нормою, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Відповідно до ст.34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Як уже зазначалось вище, позивач не є власником транспортного засобу, який перевірявся Відділом Укртрансбезпеки.
Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номерний знак – НОМЕР_1 , станом на 04.02.2025 року, було ТОВ «ЛД-Держбудпостач». Вказане підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та й не заперечується сторонами.
Відповідно до наданої водієм товарно-транспортної накладної №44 від 04.02.2025 року, автомобільним перевізником зазначено позивача – ТОВ «Надрагідробурмаш» (код ЄДРПОУ 37349225), замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем – ТОВ «Оранта» ЛТД (код ЄДРПОУ 20804350), водієм – ОСОБА_1 .
При цьому, висновки відповідача щодо того, що саме позивач – ТОВ «Надрагідробурмаш» на дату проведення рейдової перевірки (04.02.2025 року) виступав автомобільним перевізником ґрунтуються виключно на відомостях наданої до перевірки товарно-транспортної накладної №44 від 04.02.2025 року. Будь-яких інших документів у момент виявлення порушення та/або під час розгляду справи про накладення санкцій контролюючому органу надано не було.
Даючи оцінку вказаному, суд враховує, що приписами п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14.10.1997 року, визначено:
перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до п.11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Аналіз вищезазначених положень Правил та форми, яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити), визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Таким чином, оскільки перевезення вантажу здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної №44 від 04.02.2025 року, згідно з якою автомобільним перевізником зазначено саме ТОВ «Надрагідробурмаш», у фахівців відповідача була наявна вичерпна інформація щодо особи автомобільного перевізника.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на договір оренди №ДГ-0000044-1 від 01.01.2025 року та довідку про відсутність трудових відносин з водієм, оскільки ці документи не надавалися контролюючому органу ані під час проведення рейдової перевірки, ані під час розгляду справи про накладення штрафу, попри належне повідомлення позивача про час та місце такого розгляду. Доказів протилежного позивачем не надано.
З цього приводу Верховний Суд уже сформував сталу правову позицію у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 19.10.2023 року у справі №640/27759/21 Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи до суду після визначення контролюючим органом належного перевізника, мають оцінюватися із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки. За висновком Верховного Суду, тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника.
У даній справі саме ТТН №44 від 04.02.2025 року є первинним документом, що ідентифікує суб`єктів спірних правовідносин. Відомості, внесені до цієї накладної, засвідчені підписом водія, який діяв від імені перевізника. Отже, відповідач обґрунтовано визначив ТОВ «Надрагідробурмаш» як суб`єкта відповідальності за виявлене порушення.
Щодо суті самого порушення, то учасниками справи не оспорювався факт ненадання водієм транспортного засобу посадовій особі Укртрансбезпеки особистої картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа за 04.02.2025 року.
Згідно з положеннями Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та Інструкції №385, наявність картки водія або роздруківки даних тахографа є обов`язковою умовою для здійснення перевезень транспортними засобами, що обладнані цифровими тахографами. Відсутність таких документів на момент перевірки прирівнюється до здійснення перевезення без необхідних документів, що є підставою для застосування штрафу згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ.
Враховуючи, що позивачем не спростовано факт відсутності документів у водія під час перевірки, а статус позивача як перевізника підтверджується наданою водієм ТТН, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності із критеріями, визначеними у ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо рішення суб`єкта владних повноважень, а тому підстави для його скасування – відсутні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Надрагідробурмаш» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 110572 від 12.03.2025 року – слід відмовити.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.