В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1637/25
Провадження № 1-кп/348/117/26

02 квітня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025091200000191 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.246 КК України,
інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,
встановив:
19 березня 2025 року ОСОБА_3 приїхав до лісового масиву, а саме: кварталу 21 виділу 1 Хрипелівського лісництва в с.Зелена Пасічнянської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання і відтворення лісових насаджень, як важливого елементу навколишнього природнього середовища, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, за допомогою привезеної із собою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку 4 сироростучих дерев виду ялина з діаметрами пнів у корі біля шийки кореня: 37 см, 37 см, 36 см, та 38 см, загальним об`ємом 3,72 м2, внаслідок чого було завдано шкоду навколишньому природному середовищу та майнову шкоду у розмірі 52313,04 гривень. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив незаконну порубку дерев, що заподіяла істотну шкоду, правова кваліфікація ч. 1 ст. 246 КК України.
Обвинуваченийвизнав свою вину, щиро розкаявся. У судовому засіданні зазначив, що в середині березня 2025 року взяв бензопилу та нею спиляв кілька дерев, перевіз за допомогою возу додому. Коли це виявили працівники поліції, обвинувачений відразу ж у всьому зізнався, щиро розкаявся, надав органу досудового розслідування повну інформація про вчинення злочину. Завдану шкоду повністю відшкодував. Просив його суворо не карати.
У ході судового розгляду представник потерпілого вказав, що завдана шкода відшкодована в повному розмірі, потерпілий претензій до обвинуваченого не має. 
Крім цього, в судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта; вимога УІЗ в Івано-Франківській області згідно з якою обвинувачений раніше не судимий; характеристика з місця проживання, згідно з якою ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони, одружений, виховує двох дітей, скарг на його поведінку не надходило; довідка про неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу; копії свідоцтв про народження дітей; довідку про склад сім`ї.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно інших фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, що заподіяла істотну шкоду.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей, його стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Згідно з досудовою доповіддю обвинувачений проживає з дружиною та двома дітьми на території Надвірнянського району у батьківському будинку, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, отримав повну загальну середню освіту, коштів вистачає тільки для забезпечення базових потреб родини. У обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не може становити небезпеку для суспільства.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначити йому покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення у виді штрафу.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадять тисяч) гривень 00 копійок.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя  ОСОБА_1