ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"25" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4520/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., 
при секретарі судового засідання Самойловій С.А.,

за участю представників сторін:
від позивача – Волканов Є.В. (ордер серії ВН №1520152 від 26.05.2025);
від відповідача – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4520/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогрупп-Амстор» (33013, м. Рівне, вул. Литовська, буд. 48, код ЄДРПОУ 44293150) 
до відповідача Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (65025, м. Одеса, 21-й Км Старокиївської Дороги, 20, код ЄДРПОУ 05519327)
про стягнення 5 626 579,96 грн., -
ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрогрупп-Амстор» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, в якій просить суд стягнути з відповідача 5 626 579,96 грн. заборгованості, у тому числі 4 584 004,80 грн – суму попередньої оплати, 864 462,90 грн. – пені, 110 670,87 грн. - інфляційних витрат, 67 441,39 грн. - 3 % річних, а також суму судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 26-12/24 від 26.12.2024. в частині виконання своїх зобов`язань з поставки товару, що стало підставою для виникнення вимог з повернення суми попередньої оплати.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4520/25 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 10.12.2025.
В судовому засіданні 10.12.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі № 916/4520/25 на 21.01.2026, про що повідомлено відповідача ухвалою суду від 10.12.2025 в порядку ст. 120 ГПК України.
Судове засідання, призначене на 21.01.2026, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 12.01.2026, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Враховуючи вихід судді Мостепаненко Ю. з лікарняного, ухвалою суду від 02.02.2026 підготовче засідання у справі №916/4520/25 призначено на 11.02.2026 р.
В судовому засіданні 11.02.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 25.02.2026, про що повідомлено відповідача ухвалою суду від 11.02.2026 в порядку ст. 120 ГПК України.
25.02.2026 на офіційну електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи (вх. №6710/26), яке ухвалою суду від 25.02.2026 було повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.
В судовому засіданні 25.02.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити; представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, зокрема, ухвали суду від: 17.11.2025, 10.12.2025, 02.02.2026, 11.02.2026 були доставлені до електронного кабінету відповідача - ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронних листів до електронного кабінету.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 25.02.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
26.12.2024 між ТОВ «Агрогрупп-Амстор» (покупець) та ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (постачальник) було укладено договір поставки №26-12/24, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, що визначається сторонами у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар. 
Згідно з п. 1.2 договору ціна одиниці товару в кожній партії товару, що поставляється протягом дії цього договору вказується у специфікаціях узгоджених сторонами, які вважаються невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 1.3 договору загальна вартість товару розраховується шляхом складання суми вартості товару, що вказана у видаткових накладних на цей товар. Оплата товару має бути здійснена протягом терміну зазначеного в специфікації.
Передача товару здійснюється постачальником на умовах визначених у відповідній специфікації (п. 1.4. договору).
Згідно з п. 1.5 договору товар поставляється у строк, визначений у відповідній специфікації.
Відповідно до п. 2.1 договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України.
Загальна сума товару по цьому договору визначається сумарною вартістю партій товару, поставлених постачальником та прийнятих покупцем протягом строку дії цього договору та не перевищуватиме 4 907 900 грн. (п. 2.2 договору).
В п. 3.1, 3.3 договору передбачено, що розрахунок за цим договором між постачальником і покупцем провадиться у національній валюті – гривні, безготівковою, шляхом перерахування коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника (на реквізити, вказані в цілому договорі або рахунку-фактурі). Оплата конкретної партії товару проводиться на умовах, визначених сторонами у відповідній специфікації до цього договору.
Відповідно до п. 5.1, 5.2 договору поставка товару здійснюється постачальником у строк та на умовах, погоджених сторонами у відповідній специфікації до цього договору.
Адреса передачі товару (місце поставки товару) - визначається у відповідній специфікації до цього договору. 
Згідно п. 5.3 договору датою поставки партії товару є дата прийняття товару покупцем, що підтверджується підписом у видатковій накладній.
Під час відвантаження товару покупцю повинні бути надані такі документи: видаткова накладна; оригінал рахунку-фактури; товарно-транспортна накладна; документ, який засвідчує якість товару (на вимогу покупця). Обмін документами може здійснюватися за допомогою факсимільного зв`язку або шляхом надсилання на електронну пошту з наступним наданням оригіналів документів протягом 10 робочих днів (п. 5.4 договору).
Відповідно до п. 5.7 договору товар приймається покупцем: по кількості та асортименту відповідно до видаткової накладної; по якості відповідно до сертифікату якості (на вимогу покупця) з урахуванням вимог, визначених сторонами у специфікації. Товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості, з дати підписання уповноваженим представником представником покупця видаткової накладної.
Згідно з п. 6.1 дорговору, за невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність згідно цього договору та чинного законодавства України.
В п. 6.3 договору передбачено, що у випадку прострочення строку поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення поставки, а також штраф у розмірі 10 % (десяти) від всієї вартості непоставленого товару.
За умовами п. 6.8, 6.9 договору, у випадку порушення умов договору щодо поставки товару у строки, визначені умовами цього договору, постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені та штрафу, передбачених чинним законодавством та положеннями цього договору. Нарахування неустойки у вигляді пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язання за цим договором, здійснюються по день фактичного виконання зобов`язання. 
Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2025 р., а в частині виконання грошових зобов`язань до повного їх виконання (п. 8.1 договору).
Додатком № 1 до договору поставки №26-12/24 є специфікація № 1 від 26.12.2024, відповідно до п. 1 якої постачальник зобов`язався передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар: борошно пшеничного вищого гатунку у мішках по 50 кг на палетах кількістю 320 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 15 240 грн. з ПДВ на загальну суму 4 876 800 грн з ПДВ.
Згідно з п. 3 специфікації № 1 загальна вартість товару, яки поставляється відповідно до цієї специфікації, складає 4 876 800 грн., у тому числі ПДВ 20% 812 800 грн.
Відповідно до п. 4. специфікації №1 постачання товару здійснюється тільки за умови відсутності простроченої дебіторської заборгованості на умовах самовивозу (склад постачальника), згідно 1НКОТЕРМС 2020, шо розташований за адресою: м. Одеса, 21 -км Старокиївської дороги, 20.
Згідно з п. 5 специфікації №1 строки поставки товару до 14 лютого 2025 року (включно).
В п. 6 специфікації №1 сторони погодили умови оплати: не менше 50 % вартості товару оплачується покупцем у строк до 17 січня 2025 року включно, решта вартості товару оплачується покупцем не пізніше 14 банківських днів після здійснення поставки кількості товару, зазначеної у цій специфікації.
В якості попередньої оплати за товар, позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти в загальній сумі 4 584 004,80 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з поставки товару, позивач звернувся до відповідача із претензією №13 від 17.02.2025 року, в якій вимагав негайного виконання договірних умов щодо поставки товару на загальну суму 4 876 800 грн. У разі неможливості виконання умов договору щодо поставки товару, позивач вимагав негайного повернення сплаченої передплати у сумі 4 854 004,80 грн.
У відповідь на вказану претензію, відповідач листом вих №28/1 від 20.02.2025, посилаючись на форс-мажорні обставини, пов`язані із веденням в Україні воєнного стану, а також необхідністю виконання першочергових завдань підприємства, спрямованих на забезпечення продовольчої безпеки держави, запропонував позивачу здійснити поставку товару за договором №26-12/24 від 26.12.2024 у строк до 01.03.2025.
Актом звірки взаєморозрахунків за договором №26-12/24 від 26.12.2024 за період: 26.12.2024 – 28.02.2025., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками останніх, сторони узгодили, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.02.2025р. становить 4 584 004,80 грн.
В квітні 2025 року позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 487 680 грн., 3% річних у розмірі 11 679,79 грн та інфляційних втрат у розмірі 36 672,04 грн. з огляду на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №26-12/24 від 26.12.2024.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 по справі № 916/1414/25 (суддя Рога Н.В.) позов задоволено повінстю; стягнуто з ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь ТОВ «Агрогрупп-Амстор» штраф у розмірі 487 680 грн., 3% річних у розмірі 11 679, 79 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 672, 04 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 040, 48 грн.
При цьому, сума 3% річних по справі №916/1414/25 була нарахована та стягнута з відповідача за період з 15.02.2025 по 17.03.2025, сума інфляційних витрат за лютий 2025 року.
З огляду на вищевикладене, позивач і звернувся до суду з даним позовом до ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення 5 626 579,96 грн. заборгованості, у тому числі 4 584 004,80 грн – суми попередньої оплати, 864 462,90 грн. – пені, 110 670,87 грн. - інфляційних витрат, 67 441,39 грн. - 3 % річних, 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено матеріалами справи, 26.12.2024 між ТОВ «Агрогрупп-Амстор» (покупець) та ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (постачальник) було укладено договір поставки №26-12/24, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, що визначається сторонами у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар. 
Так, укладений між сторонами по справі договір, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Водночас, вимогами ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно п. 1 специфікації № 1 від 26.12.2024, що є додатком № 1 до договору поставки №26-12/24, постачальник зобов`язався передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти борошно пшеничного вищого гатунку у мішках по 50 кг на палетах кількістю 320 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 15 240 грн. з ПДВ на загальну суму 4 876 800 грн з ПДВ.
Загальна вартість товару, яки поставляється відповідно до цієї специфікації, складає 4 876 800 грн., у тому числі ПДВ 20% 812 800 грн (п. 3 специфікації №1).
Відповідно до п. 5.1, 5.2 договору поставка товару здійснюється постачальником у строк та на умовах, погоджених сторонами у відповідній специфікації до цього договору.
Адреса передачі товару (місце поставки товару) - визначається у відповідній специфікації до цього договору. 
В п. 4. специфікації №1 сторони погодили, що постачання товару здійснюється тільки за умови відсутності простроченої дебіторської заборгованості на умовах самовивозу (склад постачальника), згідно 1НКОТЕРМС 2020, шо розташований за адресою: м. Одеса, 21 -км Старокиївської дороги, 20.
Згідно з п. 5 специфікації №1 строки поставки товару до 14 лютого 2025 року (включно).
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
В п. 6 специфікації №1 строни погодили умови оплати, а саме: не менше 50 % вартості товару оплачується покупцем у строк до 17 січня 2025 року включно, решта вартості товару оплачується покупцем не пізніше 14 банківських днів після здійснення поставки кількості товару, зазначеної у цій специфікації.
Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору №26-12/24 від 26.12.2024 та специфікації № 1 від 26.12.2024, що є додатком до договору, ТОВ «Агрогрупп-Амстор» перерахувало відповідачу грошові кошти в загальній сумі 4 584 004,80 грн. в якості попередньої оплати за товар, що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №88 від 06.01.2025р. на суму 51 000 грн., №89 від 07.01.2025р. на суму 105 000 грн., №90 від 08.01.2025р. на суму 300 000 грн., №91 від 09.01.2025р. на суму 405 000 грн., №92 від 09.01.2025р. на суму 450 000 грн., №93 від 10.01.2025р. на суму 258 000 грн., №94 від 10.01.2025р. на суму 246 000 грн., №95 від 10.01.2025р. на суму 288 000 грн., №96 від 10.01.2025р. на суму 294 000 грн., №97 від 13.01.2025р. на суму 516 000 грн., №100 від 13.01.2025р. на суму 222 000 грн., №101 від 13.01.2025р. на суму від 210 000 грн., №102 від 14.01.2025р. на суму 279 004, 80 коп., №104 від 28.01.2025р. на суму 480 000 грн., №105 від 28.01.2025р. на суму 480 000 грн. із призначенням платежів «попередня оплата за товар по специфікації №1 від 26.12.2024 до договору №26-12/24 від 26.12.2024…».
Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Згідно ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Проте, як встановлено судом, відповідачем не було поставлено товар у кількості та строки, передбачені специфікацією №1 від 26.12.2024, що є додатком № 1 до укладеного між сторонами договору №26-12/24 від 26.12.2024. Матеріали справи не містять доказів підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару, а також доказів неможливості поставки товару, у строк, передбачений вищезазначеною специфікацією, у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.
Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто, або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.
Правова природа перерахованої суми, як попередньої оплати, визначається не лише її визначенням у платіжному документі та датою платежу, а також наявністю зустрічного зобов`язання контрагента по поставці товару на цю суму відповідно до умов договору. Так, реалізація покупцем права на вимогу про повернення суми попередньої оплати означає, що він відмовився від прийняття виконання неналежно виконаного зобов`язання. Отже, після пред`явлення покупцем на власний вибір продавцю вимоги про повернення сплачених коштів в якості передплати, зобов`язання останнього по поставці товару припиняється, проте у нього виникає грошове зобов`язання з повернення коштів.
Таким чином, з аналізу норми ст. 693 Цивільного кодексу України вбачається, що внаслідок реалізації покупцем свого, передбаченого ст. 693 Цивільного кодексу України, права вимоги повернення суми попередньої оплати від продавця, у постачальника, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором поставки, припиняється зобов`язання поставки товару та на підставі норми Цивільного кодексу України виникає зобов`язання перед покупцем щодо повернення суми попередньої оплати у встановлений ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України строк.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача із претензією №13 від 17.02.2025 року, в якій вимагав негайного виконання договірних умов щодо поставки товару на загальну суму 4 876 800 грн. У разі неможливості виконання умов договору щодо поставки товару, позивач вимагав негайного повернення сплаченої передплати у сумі 4 854 004,80 грн. Зазначена претензія була отримана відповідачем 18.02.2025, про що свідчить здійснена директором ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» ДАРУ на претензії відмітка про її отримання із датою, особистим підписом та відбитком печатки.
Вищевикладене дає підстави стверджувати, що після отримання претензії, з урахуванням невиконання зобов`язання щодо здійснення поставки товару, у відповідача, в силу вимог ст. 530 та ст. 693 ЦК України, виникло зобов`язання повернути позивачу сплачені, в якості попередньої оплати, грошові кошти в строк до 25.02.2025 (включно). Однак, як встановлено судом, відповідачем таких дій вчинено не було.
Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, доказів, які б підтверджували факт повернення суми попередньої оплати позивачу, відповідач суду не надав, з огляду на що суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4 584 004,80 грн – попередньої оплати за непоставлений товар обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі п. 6.3 договору, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно п. 6.3 договору, у випадку прострочення строку поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення поставки, а також штраф у розмірі 10 % (десяти) від всієї вартості непоставленого товару.
За умовами п. 6.8, 6.9 договору, у випадку порушення умов договору щодо поставки товару у строки, визначені умовами цього договору, постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені та штрафу, передбачених чинним законодавством та положеннями цього договору. Нарахування неустойки у вигляді пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язання за цим договором, здійснюються по день фактичного виконання зобов`язання. 
Отже, зі змісту вказаних пунктів, слідує, що ними встановлюється відповідальність постачальника за порушення строків поставки (не грошового зобов`язання).
Разом з тим, суд звертає увагу, що закріплене ч. 2 ст. 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем на вимогу про передання оплаченого товару, що відповідно виключає обов`язок останнього нести відповідальність за порушення строків поставки після припинення зобов`язання з поставки товару.
Відтак, з огляду на отримання відповідачем 18.02.2025 претензії №13 від 17.02.2025 року, в якій містилась вимога позивача про негайне повернення сплаченої передплати в сумі 4 854 004,80 грн у разі неможливості виконання умов договору щодо здійснення поставки товару, суд констатує, що відповідач, в силу ч. 2 ст. 530 ЦК України, протягом семи днів з моменту отримання претензії ще мав обов`язок здійснити поставку товару, а тому право позивача на нарахування пені за порушення відповідачем строку поставки товару припинилося 25.02.2025 з припиненням відповідного зобов`язання відповідача в силу направлення вимоги про повернення суми попередньої оплати.
Втім, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 864 462,90 грн (за період з 15.02.2025 по 12.09.2025), суд встановив його помилковість, з огляду на неправильно визначену кінцеву дату нарахування, у зв`язку з чим, судом, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360", здійснено власний розрахунок, виходячи з встановленої судом кінцевої дати нарахування, відповідно до якого загальна сума пені складає 42 621,90 грн.
Сума 	Період 	Кількість днів прострочки	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день	Сума пені за весь період прострочення	
4 876 800	15.02.2025 - 25.02.2025	11	14,50	0.079	42 621,90	
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
Перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 67 441,39 грн та інфляційних витрат в сумі 110 670,87 грн за період з 18.03.2025 по 12.09.2025, судом встановлено їх арифметичну правильність та обгрунтованість, з огляду на що, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача на користь позивача 4 584 004,80 грн. – попередньої оплати, 42 621,90 грн. – пені, 110 670,87 грн. - інфляційних витрат, 67 441,39 грн. - 3 % річних.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, визначеного частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" враховуючи подання позовної заяви позивачем у електронній формі з використанням системи "Електронний суд".
Керуючись ст.ст., 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (65025, м. Одеса, 21-й Км Старокиївської Дороги, 20, код ЄДРПОУ 05519327) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогрупп-Амстор» (33013, м. Рівне, вул. Литовська, буд. 48, код ЄДРПОУ 44293150) 4 584 004 (чотири мільйони п`ятсот вісімдесят чотири тисячі чотири) грн. 80 коп. – попередньої оплати, 42 621(сорок дві тисячі шістсот двадцять одну) грн. 90 коп. – пені, 110 670 (сто десять тисяч шістсот сімдесят) грн. 87 коп. - інфляційних витрат, 67 441 (шістдесят сім тисяч чотириста сорок одну) грн. 39 коп. - 3 % річних. та 57 656 (п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 86 коп. – витрат по сплаті судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено 26.02.2026 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко