Справа №734/4934/25 
Провадження №2/731/156/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(з а о ч н е)

24 квітня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Леоненко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», поданим представником Дідухом Євгеном Олександровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2026 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява. 
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 05 жовтня 2024 року ОСОБА_1 уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» електронний кредитний договір № 5018895, відповідно до якого отримав кредит у сумі 14 000,00 грн строком на 360 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 1% від суми кредиту на день. 
Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 грошові кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав. 
02 червня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало договір факторингу № 02-1/06/2025, яким передало право вимоги за кредитним договором ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». 
Просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 64 400,00 грн, яка складається з 14 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 33 740,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором, та 16 660,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40,00 грн та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Крім того, просять застосувати положення ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до стаття 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення. 
Провадження відкрито 23 лютого 2026 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 24 березня 2026 року.
У зв`язку з неявкою відповідача та у зв`язку з витребуванням доказів судове засідання відкладалось до 24 квітня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві представник Дідух Є.О. просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 2-15). 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку (а.с. 149, 165), засобами електронного зв`язку (а.с. 148, 163), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 150, 166). Поштове відправлення повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 149, 165). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. 
Судом встановлено, що 05 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір № 5018895 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 14 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 82-94).
Умови договору детально викладені в розділі 1 договору. Зокрема, сума кредиту – 14 000,00 грн; строк договору - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; стандартна процентна ставка за користування кредитом – 1,00% в день.
Товариство надає кредит у безготівковій формі на рахунок клієнта № НОМЕР_1 протягом двох днів з моменту укладення договору, тобто 05 або 06 жовтня 2024 року (п.п. 2.1., 2.2. договору). 
Посилання на обставини укладення 05 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого йому товариством. 
Довідкою ТОВ «Пейтек» від 10 червня 2025 року підтверджується, що 05 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 на картку НОМЕР_2 кошти у сумі 14 000,00 грн (а.с. 104).
Перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 06 жовтня 2024 року ОСОБА_1 на картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 коштів у сумі 14 000,00 грн підтверджується також наданою на виконання ухвали суду інформацією АТ «Ощадбанк» (а.с. 167-169).
Відповідно до договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі Боржників (а.с. 16, 43-44, 45-54, 59-61, 97).
Витягом з Реєстру Божників до договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року підтверджується передання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5018895, загальна сума заборгованості 54 740,00 грн, з яких: 14 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 33 740,00 грн – заборгованість за відсотками за 241 день прострочення; 7 000,00 грн - пеня (а.с. 43-44).
Відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» заборгованість ОСОБА_1 за договором № 5018895 від 05 жовтня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 05 жовтня 2024 року до 02 червня 2025 року становить 54 740,00 грн, з яких: 14 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 33 740,00 грн – заборгованість за відсотками за 241 день прострочення; 7 000,00 грн - пеня (а.с. 24-27).
Згідно з розрахунком нового кредитора ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість ОСОБА_1 за договором № 5018895 від 05 жовтня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 03 червня 2025 року до 29 вересня 2025 року (за 119 днів прострочення) становить 16 660,00 грн заборгованості за процентами (а.с. 17-18).
Отже, загальна заборгованість за кредитним договором № 5018895 від 05 жовтня 2024 року, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 64 400,00 грн (14 000,00 + 33 740,00 + 16 660,00). 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, він має заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом на загальну суму 64 400,00 грн, з яких: 14 000,00 – тіло кредиту; 50 400,00 - відсотки. 
Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про застосування положень ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України суд дійшов висновку про необхідність відмовити в її задоволенні з таких підстав.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. 
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у справі виникли 05 жовтня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на теперішній час.
За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 129), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. 
Крім того, позивач ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, на підтвердження яких подав: заявку № 5018895 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (а.с. 65-66); копію свідоцтва адвоката Дідуха Є.О. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 28); копію договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року про надання правової допомоги, укладеного позивачем з адвокатом Дідухом Є.О. (а.с. 95-96); довіреність на надання правничої допомоги (а.с. 103); детальний опис робіт (наданих послуг) № 5018895 від 30 жовтня 2025 року (а.с. 115); рахунок на оплату послуг адвоката на суму 10 000,00 грн (а.с. 72); акт прийому–передачі виконаних робіт за договором № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (а.с. 116).
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 
 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).
Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн за підготовку та подання позовної заяви є завищеною та не відповідає критерію розумності.
 
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 5 000,00 грн. 
 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», подану представником Дідухом Євгеном Олександровичем (юридична адреса: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (код ЄДРПОУ 40966896, юридична адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, б. 27, приміщення 2) заборгованість за Договором № 5018895 від 05 жовтня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в сумі 64 400 (шістдесят чотири тисячі чотириста) гривень, судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу адвоката, а всього стягнути 71 822 (сімдесят одну тисячу вісімсот двадцять дві) гривні 40 копійок. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко