МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2026 р. Справа № 370/4194/25 
Провадження № 2/370/1477/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду в селищі Макарові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області у грудні 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтований тим, що позивач перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. У сторін народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Макарівський районний суд Київської області судовим наказом від 12 грудня 2024 року стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Позивач із сином мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що матеріальний стан позивача покращився, так як він проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , тому може сплачувати більше коштів на утримання їхнього спільного сина, оскільки спосіб стягнення аліментів з відповідача аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатнім для забезпечення гармонійного його розвитку.
Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 15 січня 2026 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Оскільки встановити зареєстроване місце проживання відповідача не вдалося, про розгляд справи його повідомлено через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України.
У зв`язку з тим, що відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 жовтня 
2014 року виданого Виконавчим комітетом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 10.
Відповідно до судового наказу Макарівського районного суду Київської області 
від 12 грудня 2024 у справі № 370/3280/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
До матеріалів справи долучена постанова про відкриття виконавчого провадження 
№ 77848204 видана 17 квітня 2025 року Макарівським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з якої вбачається, що на підставі судового наказу 
№ 370/3280/24, виданого 14 квітня 2025 року Макарівським районним судом відносно 
ОСОБА_2 , відкрито виконавче провадження про стягнення аліменти на утримання 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до витягів з реєстру Макарівської територіальної громади 
№ 2024/013289089 від 04 листопада 2024 року та № 2024/013292778 від 04 листопада 
2024 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Зі змісту довідки старости Копилівського старостинського округу Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області від 25 листопада 2025 року № 9-32/231 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проживає із своєю матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.
Також до матеріалів справи долучена інформація з пенсійного фонду України 
від 26 листопада 2025 року, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 отримує заробітну плату у військовій частині НОМЕР_3 .
Нормативно-правове регулювання правовідносин.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 141 Сімейного кодексу України, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові 
від 11 березня 2020 року в справі № 759/10277/18.
Приписами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Отже, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і приписів статей 183, 184 СК України.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За приписами статті 192 Сімейного кодексу України зміна розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Тобто, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України).
Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При вирішенні вказаного позову суд бере до уваги період часу, що минув із дати визначення розміру аліментів, внаслідок чого істотно змінились обставини які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі (потреби в харчуванні, одязі, товарах побутового призначення тощо, вартість послуг з навчання та ін.). Із огляду на ці обставини, підлягає врахуванню факт зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ріст цін у зв`язку з інфляцією на оздоровлення, харчування, лікування.
Також суд враховує, що згідно з частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Отже, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батьку дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті заробітку (доходу) платника аліментів.
Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-143цс13, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів місить і зміст щодо зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У справі наявна відповідь на запит від 26.11.2025 № 302845985 до Пенсійного фонду України, з гідно з якою відповідачу нараховується заробітна плату військовою частиною НОМЕР_3 , що, свідчить про наявність у відповідача – платника аліментів постійного місця роботи та доходу, що дає підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від його доходу.
Відповідач не надав заперечень щодо неможливості сплати ним аліментів у частці від свого доходу, а також доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання малолітньої дитини у частці.
Суд наголошує, що обов`язок утримувати спільного сина є рівною мірою обох батьків. Разом з тим, суд ураховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитина, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого покладається лише на одного, в цьому випадку на матір.
Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача слід задовольнити. Разом тим, розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів у розмірі 1/4 частини є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати сину, і який не призведе до порушення прав та інтересів відповідача.
Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі, позову у справах, зокрема, про оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений судовим наказом Макарівського районного суду Київської області від 12 грудня 2024 року з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація сторін:

- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
- ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О. С. Сініцина