Справа № 185/11900/25
Провадження № 2-о/185/108/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко В.М.,
за участю секретаря: Данильченко Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, - 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства в інтересах своєї неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд встановити факт про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та записати його батьком цієї дитини. 
Позиція заявника
В обґрунтування заяви посилається на те, що з ОСОБА_4 , біологічним батьком її дитини, вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали за однією адресою, вели спільне господарство. У свідоцтві про народження їх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя, останній визнавав своє батьківство відносно їх сина, турбувався про дитину, приймав участь в її вихованні. У зв`язку з відсутністю біологічного матеріалу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства, вони, разом з бабусею дитини, звернулись до ТОВ «ГенКод Діагностик» про проведення дослідження щодо біологічної спорідненості. Як вбачається з висновку ТОВ «ГенКод Діагностик» про біологічну спорідненість № MGU2558 від 15.09.2025, ймовірність такої спорідненості між бабусею та дитиною становить 99,1872011%. Тому, задля належного захисту прав своєї дитини, а саме, отримання допомоги, у зв`язку з втратою годувальника, вона вимушена звернутися до суду із даною заявою про встановлення факту батьківства.
Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , не з`явились, відповідно до наданих заяв просили розгляд справи проводити без їх участі, заяву просять задовольнити у повному обсязі.
Фактичні обставини, встановлені судом
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Павлоград Дніпропетровської області, Україна, про що в книзі реєстрації народжень 27.01.2012 зроблено відповідний актовий запис № 97, де його батьками записані: батько – ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_6 . 
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00053920976 від 01.10.2025, відомості про батька дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12.08.2025 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Павлоград, Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 1334 від 12.08.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки ОСББ «Нова 18А» № 128, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (заявниця по справі), проживала разом з ОСОБА_4 на момент смерті, та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є матір`ю померлого ОСОБА_3 , відповідно до його свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого повторно 18.06.2024 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1336 від 14.10.1976, де в графі «Мати» зазначена « ОСОБА_2 ».
У зв`язку з відсутністю біологічного матеріалу, необхідного для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства, заявниця, яка представляє свою неповнолітню дитину, та заінтересована особа, звернулись до установи, яка проводить дослідження спорідненості між матір`ю померлого та дитини, а саме, до ТОВ «ГенКод Діагностик».
Як вбачається з висновку ТОВ «ГенКод Діагностик» про біологічну спорідненість № MGU2558 від 15.09.2025, біологічні зразки, марковані « ОСОБА_2 » (бабуся 1) і « ОСОБА_3 » (Дитина 1), були піддані генетичному аналізу для встановлення того, чи можуть вони бути біологічною бабусею та онукою. Згідно з індексом правдоподібності для результатів ДНК-аналізу на встановлення спорідненості, результати цього аналізу свідчать про те, що донори наданих зразків можуть бути біологічною бабусею та онукою. Вважаючи апріорну ймовірність споріднення бабуся-онука рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99,1872011%. 
Норми права, які застосував суд, та висновки
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. 
Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства, відповідно до частини першої статті 130 СК України, є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).
Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
П.15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.
Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц).
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до абз. 11 п. 20 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Беручи до уваги висновок ТОВ «Генкод Діагностик» про біологічну спорідненість заінтересованої сторони (бабусі) та дитини (онуки) № MGU2558 від 15.09.2025, ймовірність такої спорідненості 99,1872011%, а також інші докази по справі, в їх сукупності, вважаю, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявник повинен зазначити у заяві з якою метою він просить суд встановити зазначений факт.
Як вбачається із заяви, встановлення батьківства відносно своєї дитини необхідно заявниці для отримання дитиною соціальних виплат, у зв`язку з втратою годувальника, що доводить мету заявниці стосовно звернення до суду. 
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 293-294, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХ В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства - задовольнити у повному обсязі.
Встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України.
Внести відповідні зміни до актового запису № 97 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 27.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, де в графі «Батько» зазначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області. 
Копію рішення суду направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник – ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .
Заінтересована особа – ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Суддя  В.М. Бондаренко