Справа №127/25665/25 
Провадження №1-кп/127/879/25 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025025030000088 від 17.05.2025, –

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2025 року близько 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля марки «Renault» моделі «Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 вздовж будинку АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_6 , який йшов попереду автомобіля, та за його оцінкою, перешкоджав руху автомобіля по тротуару, після чого ОСОБА_4 вийшов із автомобіля та розпочав словесний конфлікт зі ОСОБА_6 , який переріс у бійку під час якої ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти ОСОБА_6 , спочатку завдав йому удар рукою в голову, а потім ще два удари правою ногою по лівій нозі.
В подальшому, ОСОБА_4 , повалив ОСОБА_6 на землю та утримуючи останнього лівою рукою за верхній одяг, наніс йому два удари правою рукою в голову.
В наслідок вищевказаних протиправних дій з боку ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «Вогнищевий забій головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку з формуванням контузійного вогнища у правій скроневі частці. Забій плеча та плечового поясу. Забій правого плечового суглобу, правого ліктьового суглобу, правого кульшового суглобу, правої гомілки, правого гомілково-ступеневого суглобу, правої стопи, лівого колінного суглобу, лівої гомілки. Садна правої гомілки, лівої гомілки, правої стопи».
Дані тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_6 , виникли від дії (ударів, тертя) тупих твердих предметів, індивідуальні та групові ознаки яких не відображені в характері тілесних ушкоджень (в медичній документації відсутній детальний опис зовнішніх тілесних ушкоджень); за давністю утворення можуть відповідати терміну вказаному в постанові про призначення експертизи - 13.04.2025; за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не визнав. З приводу обставин справи зазначив, що підвозив на автомобілі доньку з зятем та онукою до її будинку. На вулиці він побачив громадянина, який був в брудному одязі, в стані алкогольного сп`яніння, а саме потерпілого ОСОБА_6 , з яким до вказаних подій знайомий не був, але оскільки останній перешкоджав руху його транспортному засобу, він йому посигналив, щоб потерпілий відійшов з проїжджої частини та надав дорогу для продовження руху автомобілю. Незважаючи на неодноразові сигнали до потерпілого, останній не реагував, та почав виражатись ненормативною лайкою та показував йому нецензурні жести. Після чого, він вийшов з автомобіля щоб з`ясувати обставини такої поведінки. На вулиці він зробив декілька відволікаючих рухів біля обличчя потерпілого, а той схопив його за куртку, тому він відштовхнув його, після чого у них стався конфлікт. Зазначив, що саме потерпілий його штовхнув, внаслідок чого він впав на землю, після чого відразу піднявся то завдав йому два удари по обличчю. Зазначив, що вважає, що врегулювати конфлікт мирним шляхом можливості не було. Після того, як вони повернулись до автомобіля, підійшов потерпілий та забризкав йому обличчя балончиком, потім направив балончик на його доньку та внучку та почав за ними бігти, так як останні вийшли з автівки. Зазначив, що весь період конфлікту ОСОБА_6 наніс йому більше 15 ударів по голові. Пізніше, на крики прибігли чоловіки, які були у дворі будинку та повалили на землю ОСОБА_6 . 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , суду повідомив, що він повертався додому, в дворі будинку, коли він йшов по тротуару, позаду під`їхав автомобіль та почав сигналити, водій вказаного транспортного засобу висловлювався нецензурною лайкою в його сторону та вимагав, щоб він зійшов з даної ділянки дороги, на що він йому повідомив, що це тротуар. Після чого, обвинувачений вийшов з транспортного засобу та завдав йому удар рукою в обличчя, у зв`язку з чим він його відштовхнув. Під час їх суперечки до ОСОБА_4 приєдналась ще одна особа, та вони почали на нього кричати та бити. Обвинувачений вдарив по обличчю, голові, тілу, ногах та повалив його на землю, після чого вказані особи сіли до автомобілю та намагались втекти. Тому, він підійшов до вказаного транспортного засобу та намагався їх затримати, вдарив по авто, після чого вийшов обвинувачений та намагався знову його вдарити. Він викликав швидку медичну допомогу. Крім того, зазначив, що шкода обвинуваченим йому не відшкодована, він перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні, оскільки отримав струс головного мозку. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є донькою обвинуваченого ОСОБА_4 , суду повідомила, що батько підвозив її на автомобілі до будинку, в якому вона проживає. В дворі вказаного будинку йшов ОСОБА_6 , який перешкоджав руху їх транспортному засобу, тому батько йому посигналив, щоб він залишив проїзну частину. Однак, ОСОБА_6 показав в їх сторону нецензурний жест, після чого батько вийшов з автомобіля, між ними виникла суперечка, пізніше батько вдарив потерпілого долонею по обличчю, а ОСОБА_6 його штовхнув. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є зятем обвинуваченого ОСОБА_4 , суду повідомив, що він разом з дружиною та обвинуваченим їхали в автомобілі повільно по прибудинкової території до їх під`їзду. Попереду їх транспортного засобу йшов чоловік, тому ОСОБА_4 , який був за кермом вказаного транспортного засобу, подав йому звуковий сигнал, однак потерпілий показав йому некультурний жест. Тому водій зупинив транспортний засіб та вони вийшли з автомобіля. Після чого, потерпілий схопив обвинуваченого за куртку, тому ОСОБА_4 вдарив потерпілого та між ними почалась штовханина. У зв`язку з чим, обвинувачений впав на коліна та він почав відштовхувати потерпілого, з метою захисту тестя. Після цим подій вони пішли до свого автомобіля. Коли вони були в авто, підійшов потерпілий та розпилив перцевий балончик в обличчя водія, тоді до ОСОБА_6 підбігли три чоловіки. Після цих подій він викликав працівників поліції.
Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:
-заява ОСОБА_6 від 15.05.2025 про внесення відомостей до ЄДРДР щодо подій які трапились 13.04.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , де на нього напали п`ятеро невідомих осіб, штовхали та наносили удари, внаслідок дій цих осіб він отримав тілесні ушкодження, в результаті чого його стан здоров`я погіршився (т. 1 а.с. 50);
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_6 просить прийняти міри щодо п`яти невідомих йому осіб, які напали на нього, штовхали та наносили удари (т. 1 а.с. 51);
- виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №684 від 09.05.2025, відповідно до якої, ОСОБА_6 встановлено діагноз ЗЧМТ (забій головного мозку 13.04.2025 з формуванням контузійного вогнища в скроневій частці справа). Цефалгічний синдром. Атактичний синдром. Астенічний синдром з інсомнією (т. 1 а.с. 53); 
- виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення №5501 від 15.04.2025, відповідно до якої, ОСОБА_6 встановлено діагноз вогнищевий забій головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку з формуванням контузійного вогнища у правій скроневій частці. Забій плеча та плечового поясу. Забій правого плечового суглобу, правого ліктьового суглобу, правого кульшового суглобу, правої гомілки, правого гомілково-ступеневого суглобу, правої стопи, лівого колінного суглобу, лівої гомілки. Садна правої гомілки, лівої гомілки, правої стопи (т. 1 а.с. 54-56);
- протокол огляду предмету від 29.05.2025, об?єктом огляду являється електронний цифровий носій із відеозаписом з камер відеоспостереження, на ньому знаходиться один графічний відеофайл, а саме: відеозапис №1 під назвою «D10_S20250413184339_Е20250413185031», на якому зображено як по дорозі біля будинку йде ОСОБА_6 (особа 1). Ззаду до останнього під`їждає автомобіль марки Рено, червоного кольору, ОСОБА_6 деякий час стоїть перед ним та воно зупиняється позаду нього. Далі з автомобіля виходить дві особи чоловічої статі, як встановлено досудовим розслідуванням, водій даного авто - ОСОБА_4 (особа 2), пасажир з правого переднього боку авто - ОСОБА_9 (особа 3). Між 3-ма чоловіками виникає суперечка, в ході якої ОСОБА_4 наносить удар правою рукою в область обличчя особа 1, після чого відбувається штовханина, в ході якої помітно, як особа 1 відштовхується, а особа 2 намагається ногою нанести тілесні ушкодження. Далі видно, як особа 1 відходить і щось намагається дістати з рюкзака, а особа 2 та особа 3 в цей час наступає, в ході чого особа 1 наносить удар кулаком правої руки в область обличчя особі 2. Надалі видно як між ними відбувається сутичка, в ході якої особа 1 відходить та валить на землю особу 2. В ході відпору особа 1 також обороняється від особа 3. Після того як особа 2 піднявся, він знову почав йти на особа 1, в ході чого вдається до бірцівської стійки із особа 1, в ході чого до них приєднується особа 3, та вони разом валять на землю особа 1. В момент коли особа 1 перебувала на землі, особа 2 підійшла та лівою рукою утримувала особу 1, а правою нанесла 2 удари кулаком правої руки в область обличчя особа 1, після чого відходять від особа 1 до свого авто.
В подальшому на відеозаписі видно, що коли особа 1 піднялась із землі, вона підійшла до авто та здійснила 1 удар правою ногою по бамперу автомобіля, після чого водій (особа 2) проїхав пару метрів вперед, однак зупинився та відчинив водійські двері автомобіля, після чого особа 1 почала пшикати перцевим балончик у бік водія, після чого з автомобіля повибігали донька особа 2, ОСОБА_8 та внучка ОСОБА_10 та особа 3. Побачивши, що з автомобіля виходять інші особи, особа 1 почав бігти до них та пихати балончиком по них, однак ті встигли відбігти. Перемкнувшись на особу 2 та особу 3, де між ними знову виникла короткострокова словесна перепалка, особа 1 здійснює декілька ударів кулаком правої руки в сторону водія та починає бігати за особа 3, в ході чого бачить відчинену задню праву дверку та грюкає, таким чином закрив автомобіль. Далі з автомобіля виходить особа 2 та особа 1 починає наносити удари кулаком правої руки в область обличчя особа 2 ( близько 5-8 ударів).
Побачивши цю ситуацію, проходячи повз чоловіки, зупиняють особу 1 та валять на землю, після чого була викликана поліція та учасники очікували на місці події (т. 1 а.с. 59-66);
-висновок експерта №775 від 18.06.2025, на підставі судово-медичних даних отриманих при вивченні «Медичної карти стаціонарного хворого» № 5501/442 з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ім?я ОСОБА_6 враховуючи обставини випадку та згідно з поставленими запитаннями, приходжу до таких підсумків:
Відповідь на питання №1-3,5,7. Згідно наданих медичних документів ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 15.04.25 по 24.04.25. За цей час був обстежений лабораторно та інструментально, оглянутий вузькими спеціалістами, отримував відповідне лікування та йому виставлений діагноз: «Вогнищевий забій головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку з формуванням контузійного вогнища у правій скроневій частці. Забій плеча та плечового поясу. Забій правого плечового суглобу, правого ліктьового суглобу, правого кульшового суглобу, правої гомілки, правого гомілково-ступневого суглобу, правої стопи, лівого колінного суглобу, лівої гомілки. Садна правої гомілки, лівої гомілки, правої стопи.»
Дані тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_6 , виникли від дії (ударів, тертя) тупих твердих предметів, індивідуальні та групові ознаки яких не відображені в характері тілесних ушкоджень (в медичній документації відсутній детальний опис зовнішніх тілесних ушкоджень); за давністю утворення можуть відповідати терміну вказаному в постанові про призначення експертизи - 13.04.2025р; за ступенем тяжкості належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995). Відповідь на питання №6. «У теперішній час судово-медична наука не володіє показниками чи критеріями, за допомогою яких безумовно можна встановити, що тілесні ушкодження у постраждалої особи виникли саме від її падіння на площині.» («Нові судово-медичні підходи до вирішення проблем механічної травми" Збірник матеріалів науково-практичної конференції з міжнародною участю. м. Одеса, 2017р.)
Відповідь на питання №4. Визначення конкретних обставин травми не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як не передбачає необхідності застосування спеціальних знань в галузі медицини, та є слідчими (розшукові) діями(т. 1 а.с. 72-73);
-протокол проведення слідчого експерименту від 14.07.2025 щодо відтворення обставин подій та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , яким встановлено, що він під час руху по АДРЕСА_2 , до нього ззаду, під`їхав автомобіль та почав сигналити. В подальшому із вказаного автомобіля розпочалась нецензурна лайка та через деякий час з автомобіля вийшли водій та пасажир (два чоловіка). Далі водій вказаного авто розпочав конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого водій вищевказаного автомобіля правою рукою дав ляпаса потерпілому, у зв`язку з чим останній його відштовхнув. Після чого водій почав бити потерпілого руками, в той час ОСОБА_6 намагався відійти від нього. В цей час пасажир, вказаного авто, почав також наступати на потерпілого та наносити йому тілесне ушкодження. ОСОБА_6 в свою чергу продовжував їх відштовхувати. Відійшовши від авто на незначну відстань, водій авто схопив потерпілого за руки та намагався повалити на землю, в той час пасажир почав бити ОСОБА_6 по ногах та вони разом повалили потерпілого на землю. В подальшому, коли ОСОБА_6 лежав на землі, водій наніс останньому декілька ударів кулаками в область голови, а пасажир в свою чергу наносив удари ногами по ногах потерпілого, після чого, зі слів ОСОБА_6 він втратив свідомість на короткий проміжок часу, а після того як прийшов до тями побачив, як люди, що його били пішли до автомобіля, тому потерпілий почав їм кричати, щоб дочекались поліції, однак на його слова зазначені люди не зреагували. ОСОБА_6 додав, що після описаних ним обставин, він не пам`ятає, що трапилось, однак зазначив, що до нього ніхто не підходив та не запитував чи йому потрібна допомога (т. 1 а.с.93-97);
Також, судом було досліджено:
- витяг з кримінального провадження №1202502503000088 від 17.05.2025 (т.1 а.с. 47),
- постанова про створення групи дізнавачів у кримінальному провадженні від 18.05.2025 (т.1 а.с. 48);
- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 19.05.2025 (т. 1 а.с. 49);
- заява від 27.05.2025 ОСОБА_6 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №1202502503000088 (т. 1 а.с. 52);
- постанова про визнання речей і документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів дізнання від 29.05.2025 (т. 1 а.с. 57);
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.05.2025 про надання дозволу дізнавачам на тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 з можливістю вилучення оригіналів документів (т.1 а.с. 67);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 18.06.2025 (т. 1 а.с. 68);
- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.06.2025 (т. 1 а.с. 69);
- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 18.06.2025 (т. 1 а.с.70);
- постанова про заміну групи дізнавачів у кримінальному провадженні від 07.07.2025 (т. 1 а.с. 74-75);
- постанова про зміну правової кваліфікації від 10.07.2025 (т.1 а.с. 76-78);
- постанова ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.07.2025 про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 у зв`язку з закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 92);
- копії документів про результату розгляду звернення спец. лінії «102», зареєстрованого до ІКС ІПНП України відділення поліції №1 (т.1 а.с. 98-128);
- постанова про зміну правової кваліфікації від 13.08.2025 (т.1 а.с. 129-130);
- постанова про зміну правової кваліфікації від 14.08.2025 (т.1 а.с. 131-132);
- заява ОСОБА_4 про доручення до матеріалів кримінального провадження висновок фахівця, за результатами проведення психологічного дослідження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1 а.с. 133); 
- висновок фахівця за результатами проведення психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_10 (т.1 а.с. 134-152); 
Крім того, судом було досліджено диски на яких зафіксовано проведені в ході досудового розслідування слідчі дії, результати проведення яких повністю збігаються з відомостями зазначеними у відповідних протоколах.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що 13.04.2025 близько 18 год 00 хв по вул. Келецька в м. Вінниця, у ОСОБА_4 стався конфлікт ОСОБА_6 , який переріс у бійку під час якої обвинувачений завдав потерпілому удар рукою в голову, а потім ще два удари правою ногою по лівій нозі. В подальшому, ОСОБА_4 , повалив ОСОБА_6 на землю та утримуючи останнього лівою рукою за верхній одяг, наніс йому два удари правою рукою в голову. В наслідок вищевказаних протиправних дій з боку ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження.
Дані обставини обвинувачений надаючи показання заперечував, зазначив, що саме потерпілий першим його штовхнув, від чого він упав на землю, а походження тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 йому не відоме.
Показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого та свідків, а також, з дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в дворі будинку, до нього позаду під`їхав автомобіль та почав сигналити, водій вказаного транспортного засобу висловлювався нецензурною лайкою в його сторону та вимагав, щоб він зійшов з даної ділянки дороги. Після чого, обвинувачений вийшов з транспортного засобу та завдав йому удар рукою в обличчя, у зв`язку з чим він його відштовхнув. Під час їх суперечки до ОСОБА_4 приєдналась ще одна особа, та вони почали на нього кричати та бити. Обвинувачений вдарив його по обличчю, голові, тілу, ногах та повалив на землю, після чого вказані особи сіли до автомобілю та намагались втекти. 
Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків, які зазначили, що саме обвинувачений наніс першим удар ОСОБА_6 .
Зокрема, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надаючи пояснення в судовому засіданні зазначили, що під час конфлікту, який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , саме обвинувачений першим наніс удар потерпілому, після чого у них сталась перепалка, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Нанесення ОСОБА_4 потерпілому під час їх конфлікту, котрий мав місце 13.04.2025 тілесних ушкоджень не заперечується жодним із них, а також підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами. 
Судом було досліджено відеозапис самої події, на якому відображено, як по дорозі біля будинку йде ОСОБА_6 . Ззаду до останнього під`їждає автомобіль, з якого виходить дві особи чоловічої статі. Між 3-ма чоловіками виникає суперечка, в ході якої ОСОБА_4 наносить удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , після чого відбувається штовханина. Далі видно, як ОСОБА_6 відходить і щось намагається дістати з рюкзака, а ОСОБА_4 та пасажир в цей час наступає, в ході чого ОСОБА_6 наносить удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 . Надалі видно як між ними відбувається сутичка, в ході якої до них приєднується пасажир, та вони разом валять на землю ОСОБА_6 . 
В подальшому на відеозаписі видно, що коли ОСОБА_6 піднявся із землі, він підійшов до авто та здійснив 1 удар правою ногою по бамперу автомобіля, після чого водій ОСОБА_4 проїхав пару метрів вперед, однак зупинився та відчинив водійські двері автомобіля, після чого ОСОБА_6 почав пшикати перцевим балончик у бік водія.
Згідно висновку експерта №775 від 18.06.2025, тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_6 , за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 
Всі наведені докази у сукупності, дають підстави вважати, що з боку потерпілого ОСОБА_6 не було такого суспільно небезпечного посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого, яке б за своїм змістом, небезпечності, тяжкості можливих наслідків, могло б виправдовувати заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
На підставі досліджених судом доказів та показань потерпілого та свідків встановлено, що саме внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено легкі тілесні ушкодження.
Суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 усіх юридичних ознак кримінального правопорушення, визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 125 КК України.
Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, в даному випадку, є здоров`я потерпілого ОСОБА_6 .
З об`єктивної сторони злочин характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.
Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. 
Суб`єктом цього злочину є осудна особа, якій виповнилося 16 років.
Згідно з п. 2.3 Правил короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше ніж 21 день (три тижні). Під незначною стійкою втратою працездатності слід розуміти втрату загальної працездатності до 10 відсотків.
В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 настає за протиправні діяння, що виражалось у нанесені потерпілому легкого тілесного ушкодження.
Суд не може погодитися з позицією захисту, з приводу наявності підстав для виправдання обвинуваченого в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, оскільки винність обвинуваченого підтверджена доказами, наданими стороною обвинувачення.
Посилання сторони захисту на те, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту, оскільки перебував у п`яному вигляді та спровокував обвинуваченого показуючи йому непристойні жести, не є підставою для виправдовування незаконних дій останнього.
Всі інші заперечення сторони захисту жодним чином не спростовують обставин за яких потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, внаслідок дій обвинуваченого.
Крім того, суд критично оцінює показання обвинуваченого, з приводу того, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими в ході розгляду кримінального провадження доказами, а лише спрямовані на покращення обвинуваченим свого становища та уникнення відповідальності за вчинені ним дії.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду зі сторони захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд зазначає, що згідно положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 78), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 83), перебував на стаціонарному лікуванні в інсультному відділенні №22, остання госпіталізація з 13.01.2012 по 26.01.2026 з діагнозом: «Стеноз сонних артерій, що не привів до інсульту. Гіпертонічна хвороба 2 ст» (т. 1 а.с. 82), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 84).
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення характер, обставини та наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину не визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та вважає на необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі визначеному санкцією статті.
На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Так, згідно заявлених позовних вимог ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь 111 382,19 грн у відшкодування завданої майнової шкоди.
Свої вимоги він підтверджує платіжними документами, квитанціями.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
З наданої позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, упущеної вигоди та витрат на пальне.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Проте, потерпілим не було долучено доказів працевлаштування, зокрема того, що в період тимчасової непрацездатності у потерпілого були замовлення щодо виконання ним робіт та те, що фактична упущена вигода дійсно становить заявлену в позову суму.
Крім того, підтверджень, що витрати на пальне які були здійснені, на суму 1137,81 грн пов`язані з проходженням лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що є предметом розгляду цієї справи, суду не надано.
Відтак, згідно наданих квитанцій ОСОБА_6 вбачається, що ним було витрачено 4007,38 грн на лікування, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про необхідність стягнення з ОСОБА_4 зазначеної суми на користь потерпілого.
Тому, позовні вимоги про стягнення завданої майнової шкоди (витрат на лікування) підлягають задоволенню на суму 4007,38 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення із ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 ЦК України – особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. 
Заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним та таким, що не відповідає ані характеру події, ані реальному обсягу моральних страждань, про які заявляє потерпіла сторона.
Аналіз змісту позову та обставини справи свідчать про те, що позивач фактично використовує сам факт події, як підставу для одержання надмірної та необґрунтованої вигоди за рахунок обвинуваченого.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що настали, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, зважаючи на обставини, при яких було заподіяно моральну шкоду, поведінку обвинуваченого, який вину не визнав, не шкодує про вчинене, не намагався відшкодувати потерпілому шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволення на суму 10 000 грн.
З приводу вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати, з-поміж іншого, складаються з витрат на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що, між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 12.05.2025 було укладено договір про надання правничої допомоги. Також, до позовної заяви долучено прибутковий касовий ордер від 08.09.2025, квитанцію від 08.09.2025 про сплату двадцяти п`яти тисяч гривень за послуги адвоката, акт наданих послуг від 08.09.2025.
Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, та стягнути з обвинуваченого понесені потерпілим витрати на правову допомогу у розмірі двадцяти п`яти тисяч гривень. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 27, 61, 62 Конституції України, ст. ст. 50, 63, 65-67, 89, 125 КК України, ст. ст. 2, 7, 22, 56, 84-86, 91, 92, 93, 99, 100, 230, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сімсот гривень. 
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4007,38 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 000 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 25 000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.
В задоволені решти позовних вимог – відмовити.
Речовий доказ в кримінальному провадженні №12025025030000088, а саме: один відеозапис з камер відеоспостереження будинку, що по АДРЕСА_2 , який знаходиться на електронному цифровому носію сірого кольору, об`ємом 4,0 Гб – залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:         ОСОБА_1