Номер провадження 2/754/6638/26
Справа №754/3893/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

22 квітня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 67 340,38 грн 
Стислий виклад позицій сторін
У березні 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" (надалі - Позивач), адвокат Титаренко Владислав Володимирович, засобами поштового зв`язку подав до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/2561/82/963296 від 15 грудня 2020 року в загальному розмірі 67 340,38 грн. Вказана сума складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 58 200,00 грн та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 9 140,38 грн. 
Також Позивач просить покласти на Відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 15 грудня 2020 року між Відповідачем та Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (після зміни найменування - АТ "Райффайзен Банк") (первісним кредитором) була укладена Заява про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту, за якою Відповідач отримав кредитні кошти. Всупереч умовам договору Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість. 20 лютого 2024 року між первісним кредитором та Позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги до Відповідача перейшло до Позивача.
07.04.2026 представник Відповідача, адвокат Роспотнюк В.О., подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у стягненні суми, що перевищує 37 847,43 грн. Представник Відповідача вказує, що заявлена до стягнення сума не підтверджується доказами, оскільки з наданої самим Позивачем виписки по рахунку встановлена інша сума овердрафту - 37 847,43 грн. 
На переконання представника Відповідача, сума 67 340,38 грн є лише загальним обсягом коштів, що перебували на рахунку за заявлений період, а не залишком непогашеного дебіторської заборгованості, яким є сума 37847,43 грн.
Представник Відповідача акцентує увагу на тому, що овердрафт - це короткостроковий кредит для покриття нестачі грошей, який автоматично погашається під час наступних зарахувань коштів на картку. Відповідно, реальним залишком непогашеного кредиту (дебіторською заборгованістю) є саме сума 37 847,43 грн, і Позивач безпідставно вимагає стягнути більшу суму, ніж підтверджує його ж виписка по рахунку.
Крім того, представник Відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн. Клопотання обґрунтовано тим, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, не є складною, а підготовка позовної заяви мала шаблонний характер, оскільки представник Позивача (адвокат Титаренко В.В.) веде масову категорію аналогічних справ, що не виправдовує заявлений розмір гонорару та суперечить критеріям розумності та співмірності.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
15.12.2020 ОСОБА_1 власноруч підписав та подав до АТ "Райффайзен Банк Аваль" (надалі було перейменовано в АТ "Райффайзен Банк") Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту "Кредитна картка" № 010/2561/82/963296, згідно з якою Банк встановив поточний ліміт, розмір якого становить 30 000,00 грн, з максимальним лімітом у розмірі 500 000,00 грн, строком на 48 місяців, процентна ставка 48,0% річних.
Ця Заява була підписана також Банком, є формою кредитного договору. До позовної заяви товариство надало такоож Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування "Кредитна картка".
Пунктом 1.1. Заяви визначено, що Банк відкриває клієнту картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 у гривні.
15.12.2020 ОСОБА_1 отримав платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується Розпискою про отримання картки від 15.12.2020, підписаною особисто Відповідачем.
Згідно з підпунктом 2.3.4 п. 2.3 Статті 2 Розділу 6 Правил Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (ці Правила є публічним документом, який перебуває у вільному/відкритому доступі на офіційному сайті банку https://raiffeisen.ua/. У матеріалах міститься безпосередній текст цих Правил (редакція, що набула чинності з 25.05.2019 року, затверджена Правлінням банку 16.09.2013 року)), і Клієнт був з ними ознайомлений під час підписання Заяви (Договору)) Банк має право подовжити строк користування кредитом на той самий строк без укладання додаткових угод чи заяв. Таке подовження відбувається автоматично, за умови, що на останній робочий день діючого строку користування кредитом Банк не отримав від Клієнта письмового листа про відмову від подовження.Якщо Клієнт використовує за рахунок кредиту будь-яку суму коштів після того, як строк було подовжено, це розглядається Сторонами як офіційна згода Клієнта на таке подовження.
Згідно з п. 3.2. Договору та п. 2.5.5 Правил, Позичальник зобов`язався сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування Кредитом у розмірі 5% від власної заборгованості, але не менше тридцяти гривень. Порядок погашення іншої заборгованості, зокрема Недозволеного овердрафту, визначається пунктами 2.5.5 - 2.5.13 Правил. Згідно з п. 2.5.8 Правил, у разі списання з рахунку коштів у сумі, що перевищує доступну суму, виникає Недозволений овердрафт, прострочені грошові зобов`язання за яким (разом із нарахованими процентами) мають бути сплачені Клієнтом негайно в повному обсязі. 
Банк виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач протягом 2021-2024 років знімав кредитні кошти, користувався ними у власних цілях та здійснював часткові погашення до моменту остаточного припинення оплат, однак згодом припинив виконувати ці зобов`язання.
Зокрема, відповідно до виписки встановлено, що остання видаткова операція Відповідача за рахунок кредитних коштів (переказ) відбулася 20 грудня 2021 року (транзакція "RONLINE C2C - KYIV" (переказ з картки на картку) на суму 25 765,00 грн). Після цієї дати Відповідач більше не знімав і не переказував гроші з кредитного рахунку. 
Щодо виконання зобов`язань із повернення кредиту, Суд встановив, що Відповідач здійснював часткові погашення заборгованості, зокрема, останній платіж у розмірі 1 689,83 грн було внесено 08 березня 2024 року (перед цим також були платежі 11 лютого 2024 року на 1 690,00 грн та 10 січня 2024 року на 1 689,72 грн). Згодом, 25 липня 2024 року, зафіксовано автоматичне договірне списання в рахунок погашення заборгованості на суму 0,97 грн. Проте, як підтверджується матеріалами справи, з моменту відступлення права грошової вимоги новому кредитору ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" Відповідач остаточно припинив виконання своїх зобов`язань і не здійснив жодного платежу на погашення боргу ані на користь первісного, ані на користь нового кредитора. Внаслідок такого неналежного виконання договору у Відповідача утворилася заборгованість.
Отже, з матеріалів справи встановлено, що на підставі укладеного договору Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий йому картковий рахунок, користувався кредитними коштами та періодично погашав заборгованість, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. 
Факт користування кредитом та наявності боргу визнає і сам представник Відповідача у своєму відзиві, хоча й стверджує, що сума боргу становить лише 37 847,43 грн. Обставини щодо розміру заборгованості є предметом доказування у справі.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України, статті 514 ЦК України). 
У справі, що розглядається, Позивач набув право вимоги до Відповідача на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, що був укладений ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" з первісним кредитором АТ "Райффайзен Банк".
Пунктом 3.4. Договору визначено, що Новий кредитор зобов`язується сплатити вказану в письмовому повідомленні згідно п. 2.3.2 Договору загальну вартість сформованого портфеля заборгованості шляхом безготівкового переказу на рахунок Первісного кредитора у АТ "Райффайзен Банк", код ЄДРПОУ 14305909, МФО 380805.
Повідомленням № 114/13-62 від 16 серпня 2024 року АТ "Райффайзен Банк" повідомив ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" про загальну вартість портфеля, яка складає 3 110 185,01 грн.
Платіжною інструкцією № 1971 від 19 серпня 2024 року підтверджується, що ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" перерахувало на рахунок АТ "Райффайзен Банк" загальну вартість портфеля заборгованості згідно п. 3.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F.
Відповідно до Реєстру боржників (витягу) до Договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року, ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за Кредитним договором № 010/2561/82/963296, укладеним з ОСОБА_1 . При цьому вказано, що заборгованість за договором складає 67 340,38 грн, з яких: 58 200,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9 140,38 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом
Суд оцінив ці докази і виснував, що вони є належними та достатніми доказами переходу до Позивача права вимоги до боржників відповідно до умов договору про відступлення права вимоги. 
Презумпція чинності цього договору факторингу не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
12.08.2025 Позивач направив досудову вимогу Відповідачу засобами поштового зв`язку досудову вимог. № 1-126681 від 7.08.2025, у якому повідомив Відповідача про відступлення права вимоги від АТ "Райффайзен Банк" та вказав, що сума заборгованості за кредитним договором складає 67 340,38 грн. 
У вимозі Позивач надав Відповідачу 30 днів для добровільного виконання зобов`язань, встановивши строк до 06.09.2025 року погасити заборгованість. Відповідача також було письмово попереджено, що якщо вимогу не буде виконано у зазначений термін, кредитор звернеться до суду з позовом про примусове стягнення, що призведе до покладення на боржника додаткових судових витрат та витрат на виконавче провадження.
Факт відправлення цієї вимоги підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (Укрпошта Стандарт з рекомендованим повідомленням і описом вкладень), де Відповідач значиться під № 8 із зазначенням його адреси ( АДРЕСА_1 ), а також фіскальним чеком від 12.08.2025.
Позивач довів порушення Відповідачем умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 67 340,38 грн, що становить: 58 200,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9 140,38 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін.
На підтвердження позовних вимог суду надано Виписку по рахунку з особистого рахунку ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, перевірка розрахунку заборгованості є обов`язком суду, який повинен самостійно дослідити первинні документи та перевірити правильність нарахування заявлених до стягнення сум. 
Виконуючи цей процесуальний обов`язок, Суд здійснив власну перевірку наданого Позивачем Розрахунку заборгованості та зіставив його з первинним документом - Випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 15.12.2020 по 21.08.2024. 
Суд визнав наданий Позивачем Розрахунок заборгованості обґрунтованим і таким, що підтверджується відповідними первинними документами. 
Суд встановив, що початковий кредитний ліміт Позичальника становив 30 000,00 грн, надалі поступово збільшився: 09.11.2021 - до 39 000,00 грн; 08.04.2022 - до 39 350,00 грн; 25.10.2023 - до 58 200,00 грн, що відповідає розміру заборгованості за дозволеним овердрафтом.
Станом на 22.11.2021 у Відповідача була відсутня заборгованість. Починаючи з 24.11.2021 року, він здійснив 6 платежів за рахунок кредитних коштів на загальну суму 73 987,93 грн. За період з 25.11.2021 року по 21.08.2024 року Банк нараховував відсотки за дозволеним овердрафтом загалом 48 736,23 грн. Розрахунок здійснювався на основі відсоткової ставки - 48,00% річних. Протягом цього ж періоду Відповідач періодично вносив кошти на рахунок. Відповідач фактично вніс на погашення кредиту 55 383,78 грн (колонка "Зменшення заборгованості" у Розрахунку). Отже, загальний загальний розмір заборгованості становить 67 340,38 грн (73 987,93 грн (використав) + 48 736,23грн (проценти)-55 383,78 грн (сплатив)).
Надаючи оцінку запереченням Відповідача про те, що реальна сума заборгованості становить 37 847,43 грн, Суд зясував, що цифри 37 847,43 грн та -37 847,43 грн, на які посилається Відповідач, вказані у виписці по рахунку виключно як підсумкові показники оборотів (сум транзакцій) за певними групами операцій (60 та 22 транзакції відповідно), загальний підсумок за якими становить 0. При цьому, нульове сальдо наприкінці виписки виникло виключно через технічне закриття рахунку первісним кредитором у зв`язку з продажем (відступленням) боргу Позивачу. 
Натомість, цією ж випискою підтверджується, що станом на 21.08.2024 (перед відступленням права вимоги) зафіксовано транзакція "Корекція рахунку по кредиту" на суму 67 340,38 грн. Ця транзакція є саме тим бухгалтерським записом банку, який фіксує загальний розмір непогашеного боргу Відповідача на момент його передачі ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС". Зазначена сума повністю узгоджується з наданим Позивачем розрахунком заборгованості, згідно з яким борг складається з 58 200,00 грн дозволеного овердрафту (частина фактично використаних кредитних коштів, яка перебувала в межах погодженого банком ліміту) та 9 140,38 грн недозволеного овердрафту (різниця між загальним фактично використаним кредитним лімітом та дозволеним овердрафтом).
Отже, запис про "Корекцію рахунку по кредиту" на 67 340,38 грн повністю спростовує твердження Відповідача про те, що його борг становить лише 37 847,43 грн. Ця транзакція підтверджує реальний загальний залишок непогашеної заборгованості Відповідача, який був зафіксований первісним кредитором та переданий для стягнення Позивачу.
Відповідач не надав жодних належних доказів чи власного контррозрахунку, які б спростовували правильність нарахування зазначеної суми. 
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд виснував, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Позовні вимоги задоволено повністю, тому сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає стягненню з Відповідача в повному обсязі.
Також Позивач просить відшкодувати 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратам (частина друга статті 137 ЦПК України). 
На підтвердження таких витрат суду надано копію Договору про надання правничої допомоги № 26/11/2025 від 26 листопада 2025 року, Замовлення № 1576 до договору від 27 листопада 2025 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27 листопада 2025 року, платіжну інструкцію № 2936 від 28 листопада 2025 року на суму 7 500,00 грн, а також ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 2080504.
Таким чином, Позивач надав суду докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості.
Представник Відповідача у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру цих витрат до 1 000,00 грн, посилаючись на їх неспівмірність, відсутність складності справи, шаблонний характер позовної заяви та мінімальні витрати часу адвоката (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
Зокрема, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).
Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
У цій справі, беручи до уваги заявлене клопотання Відповідача про зменшення судових витрат, враховуючи ціну позову, що становить 67 340,38 грн, характер спору та те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, обсяг наданих адвокатом послуг (позовна заява ґрунтується на типових умовах кредитування, а надані представником Позивача послуги зводяться переважно до збору стандартного пакета документів (виписка, договір факторингу) та підготовки позовної заяви, яка має ознаки типового (шаблонного) характеру для подібної категорії спорів), Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання Відповідача.
Зі змісту Акту виконаних робіт (наданих послуг) встановлено, що до вартості правничої допомоги включено три окремі позиції, на кожну з яких адвокатом витрачено по 1 годині (вартість 1 500,00 грн/год), а саме: зустріч із клієнтом та аналіз ризиків, аналіз документів та кредитного договору, а також правовий аналіз нормативної бази. Витрати часу на детальне вивчення судової практики чи тривалі консультації визнає надмірними для цієї категорії типових спорів. 
Водночас Суд не може погодитися з вимогою Відповідача про зменшення розміру компенсації правничої допомоги саме до 1 000,00 грн. Відповідно до наданого Акту виконаних робіт, вартість лише однієї години роботи адвоката становить 1 500,00 грн. Тому визначення суми відшкодування у розмірі 1 000,00 грн буде очевидно несправедливим, надмірно заниженим та таким, що не покриває навіть мінімально необхідних витрат часу на технічне формування позову та додатків до нього. 
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
З огляду на критерії реальності, розумності та співмірності, Суд вважає справедливим, обґрунтованим та таким, що відповідає балансу інтересів сторін, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача, до 3 000,00 грн, що відповідає вартості витрати часу адвоката обсягом рівно у 2 (дві) робочі години. 
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 67 340,38 грн, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 340,38 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" (адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, ЄДРПОУ 39508708).
Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України), 22 квітня 2026 року

Суддя Інна КОВАЛЕНКО