УХВАЛА

02 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 344/5709/25
провадження № 61-15699ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання відсутності права вимагати оплати та відсутності обов`язку оплати боргу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд», звернулася до суду з позовом до Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 
про визнання відсутності права вимагати оплати та відсутності обов`язку оплати боргу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 01 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову 
за безпідставністю вимог.

20 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2025 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано особі, яка подала касаційну скаргу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, та запропоновано звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою 
про поновлення строку, вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

23 жовтня 2025 року ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку 
на апеляційне оскарження рішення суду, в якому зазначав, що ОСОБА_1 
з 25 серпня 2025 року до 01 вересня 2025 року перебувала на стаціонарному лікування в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», після чого лікувалася амбулаторно. Представником позивачки додано копію виписки 
із медичної карти стаціонарного хворого від 01 вересня 2025 року 
№ 34978/2025, проте доказів перебування позивачки на амбулаторному лікуванні 
в період з 01 вересня 2025 року до 20 жовтня 2025 (дату звернення до суду апеляційної інстанції) представником позивачки суду не надано. Таким чином, хвороба позивачки на день ухвалення рішення суду не є поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду. Разом із тим представник позивачки не надав доказів дати отримання позивачкою копії рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 вересня 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними, доказів перебування позивачки на амбулаторному лікуванні в період з 01 вересня 2025 року до 20 жовтня 2025 (дату звернення до суду апеляційної інстанції) представником позивачки суду не надано. Отже, хвороба позивачки на день ухвалення рішення суду не є поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, представник позивачки не надав доказів дати отримання позивачкою копії рішення суду, тому апеляційний суд виснував, 
що зазначені обставини перешкоджають відкриттю апеляційного провадження 
у цій справі.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подала 
до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано направити до суду касаційної інстанції заяву 
про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, 
в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, та докази надсилання копії касаційної скарги Івано-Франківської філії 
ТОВ «Газорозподільні мережі України» з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

20 січня 2026 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява 
про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, яка мотивована тим, що у зв`язку з тривалим вимкненням електроенергії протягом доби, станом здоров`я та віком, лише 19 січня 2026 року вона дізналася про існування ухвали Верховного Суду від 05 січня 2026 року, а тому для забезпечення права 
на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду 
від 27 жовтня 2025 року просить продовжити їй строк для усунення недоліків, встановлений ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 05 січня 2026 року.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху та про продовження строку ОСОБА_1 надіслала матеріали на усунення недоліків.

Розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року, суд касаційної інстанції виснує 
про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України виходячи з такого.

Верховний Суд, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду 
від 27 жовтня 2025 року, виснував, що зазначені у ньому причини пропуску строку 
є неповажними, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально 
в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений 
з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою 
на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони 
не вказують чітких підстав такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував 
на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були 
чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, 
що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами 
чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів касаційного оскарження та ЄДРСР встановлено, що Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у цій справі ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову 01 вересня 2025 року.

21 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд», подав до суду апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2025 року, яка ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року залишена без руху.

Отже, ОСОБА_1 було достеменно відомо про те, що на розгляді в апеляційному суді перебуває її апеляційна скарга, подана її представником ОСОБА_2

При цьому заявницею не додано доказів отримання копії ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року як нею особисто, 
так і її представником через підсистему «Електронний суд», що позбавляє суд вирішити питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали, 
а надані докази не підтверджують пропуск строку на касаційне оскарження, оскільки стосуються періоду до постановлення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

З огляду на наведене в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження відмовив.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження 
є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Верховний Суд касаційну скаргу залишив без руху та надав ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків, а саме запропоновував направити до суду касаційної інстанції заяву 
про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, 
в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

У новому клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 вказує, що 25 серпня 
2025 року до 01 вересня 2025 року, у віці 87 років, була госпіталізована до стаціонару КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» на оперативне лікування з травмою «Закритий субкапітальний перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків», на 13 день після операції їй в лікарні було знято шви, однак рухатися, вставати, пересуватися цілком не могла. Після зняття швів вона 
ще три місяці не могла вставати та жила з обмеженими можливостями пересування на милицях з дозованим навантаження на праву нижню кінцівку, 
що підтверджується випискою від 01 вересня 2025 року № 34987/2025, відтак 
не мала можливості ознайомитись зі змістом ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року, як в день її складення, так і після 
її складення.

Після придбання 09 грудня 2025 року палиці з ручкою почала зводитися на ноги, тоді 10 грудня 2025 року з ЄДРСР дізналася про існування ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

При поданні 05 лютого 2026 року клопотання в своєму «Електронному кабінеті» виявила супровідний лист, яким Івано-Франківським апеляційним судом надіслано ОСОБА_2 копію ухвали Івано-Франківського апеляційного суду у цій справі, проте їй така ухвала не надсилалася через підсистему «Електронний суд».

Також вказує, що її представник Захаріїв Богдан, який раніше діяв в її інтересах, вибув за межі України, що підтверджується посвідченням, тому представник 
не отримував ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 
2025 року, а перебуваючи за межами України, не міг подати касаційну скаргу 
на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 до закінчення строку на її касаційне оскарження.

Зазначає, що копію оскаржуваної ухвали не отримувала, за станом здоров`я, через безпорадний післяопераційний стан, який тривав три місяці після зняття швів, перенесеної важкої операції, не могла раніше подати касаційну скаргу.

Вказує, що повідомлення Івано-Франківського апеляційного суду про надсилання 
її представнику копії ухвали надійшло до її кабінету в підсистемі «Електронний суд» 
31 жовтня 2025 року о 20:47 год.

Розглядаючи доводи клопотання, суд приходить до висновку, що зазначені в ньому причини пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року є також неповажними, виходячи з такого.

Ознайомившись із матеріалами справи № 344/5709/25, розміщеними в системі «Електронний суд», встановленими обставинами є:

- ОСОБА_1 має зареєстрований кабінет у підсистемі «Електронний суд» 03 квітня 2020 року;

- 28 жовтня 2025 року о 17 год ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 отримали копію ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

Враховуючи, положення частини шостої статті 14 ЦПК України, як норми прямої дії, відповідно до якої адвокати мають зареєструвати електронний кабінет 
в обов`язковому порядку, слід дійти до очевидного висновку, що строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року розпочався 28 жовтня 2025 року і відповідно закінчився 27 листопада 2025 року, оскільки як сама заявниця, так і її представник отримали таку копію через підсистему «Електронний суд».

ОСОБА_1 сформувала касаційну скаргу в підсистемі «Електронний суд» 15 грудня 2025 року, тобто після закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 390 ЦПК України.

Щодо доводів клопотання про те, що її представник Захаріїв Богдан, який раніше діяв в її інтересах, вибув за межі України, відтак не отримував ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року, і перебуваючи за межами України, не міг подати касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 до закінчення строку на її касаційне оскарження, 
то такі не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що як сама позивачка, так і її представник у передбачені законодавством строки отримали копію оскаржуваної ухвали, а перебування представника за кордоном 
не є поважними причинами пропуску строку. 

Докази, надані на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, не підтверджують поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки стосуються періоду до постановлення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

Щодо доводів клопотання про сповіщення судом апеляційної інстанції 
про надсилання її представнику копії ухвали, яке він отримав 31 жовтня 2025 року, то такі не заслуговують на увагу, оскільки стосуються ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, яка не є предметом касаційного оскарження .

Отже, ОСОБА_1 не підтверджено поважність причини пропуску строку 
на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду 
від 27 жовтня 2025 року та не надано доказів на підтвердження відповідних обставин,що є наслідком відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 
4 частини другої статті 394 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, 
що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення 
правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати 
на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34,).

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання відсутності права вимагати оплати та відсутності обов`язку оплати боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара