ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/13139/24 пров. № А/857/29834/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довга О.І.,
Запотічний І.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року (головуючий суддя Кузан Р.І.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Львів у справі № 380/13139/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області щодо не зарахування їй періодів (часу) роботи в державних органах до стажу служби у Службі судової охорони, що дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області зарахувати їй до стажу служби у Службі судової охорони, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки, періодів (часу) роботи в державних органах у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у період часу з 14 червня 2013 року по 06 листопада 2015 року, Головному управлінні Національної поліції у Львівській області у період часу з 19 квітня 2016 року по 14 листопада 2019 року, Територіальному управлінні Служби судової охорони у Львівській області у період часу з 15 листопада 2019 року по 18 травня 2020 року; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області здійснити перерахунок та виплату їй грошового забезпечення починаючи з 18.11.2021, з урахуванням періодів (часу) роботи в державних органах та раніше проведених виплат та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 № 2236/0/15-21 затверджено зміни до Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони, де абзацом 2 пункту 5 розділу І передбачено, що до стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей”. Відтак, ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони мають зарахуватись оспорювані періоди у відповідності до Положення (зі змінами № 2236/0/15-21 від 18.11.2021). 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року та в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454 затверджений Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах. До таких посад належить: перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони; начальники управлінь, відділів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони. Позивачка прийнята на службу до Служби судової охорони та призначена як переможець конкурсу на посаду провідного спеціаліста фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Львівській області (наказ територіального управління Служби судової охорони у Львівській області від 14.11.2019 № 41 о/с, з 15.11.2019). Оскільки посада провідного спеціаліста фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Львівській області у Переліку не міститься, а тому відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах, відтак, на переконання відповідача, відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби у ССО часу роботи ОСОБА_1 у державних органах.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Наказом територіального управління Служби судової охорони у Львівській області від 19.05.2020 №112о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду провідного спеціаліста фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Львівській області та закріплено жетон співробітника Служби судової охорони з індивідуальним номером 02467. Наказом Служби судової охорони від 31.01.2022 №61 о/с позивачці присвоєно спеціальне звання – старший лейтенант Служби судової охорони.
Позивачка 14.05.2024 звернулась до керівництва Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області з рапортом щодо зарахування до стажу її служби у Службі судової охорони стажу (періоду) роботи в державних органах, а саме: Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ у Львівській області з 14.06.2013 по 06.11.2015; Головному управлінні Національної поліції у Львівській області з 19.04.2016 по 14.11.2019, Територіальному управлінні Служби судової охорони у Львівській області з 15.11.2019 по 18.05.2020.
Листом від 20.05.2024 №48.05-318 Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області повідомило позивачку, що перелік посад середнього і вищого складу, у разі переходу на які зараховується час роботи в державних органах, затверджений наказами Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 та від 05.12.2022 №519, включає окремі посади лише центрального органу управління Служби судової охорони, а тому підстав зарахувати позивачці час роботи в державних органах до стажу служби в Службі судової охорони немає.
Не погоджуючись з правомірністю таких дій відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовий статус, повноваження, порядок проходження служби, присвоєння спеціальних звань та соціальний захист співробітників Служби судової охорони визначені статтями 160-165 Глави 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
Статтею 161 Закону № 1402-VIII визначено, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (стаття 161 Закону).
Відповідно до ч. 4 ст. 163 Закону № 1402-VIII (у редакції від 05.08.2018) передбачено, що до стажу служби у Службі судової охорони зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.
З метою вдосконалення існуючого порядку зарахування до стажу служби у Службі судової охорони окремих періодів військової служби та служби в правоохоронних та інших державних органах, який дозволяє встановлювати співробітникам надбавки за стаж служби, а також надання їм додаткової оплачуваної відпустки, Верховна Рада України прийняла Закон України № 1417-IX від 27.04.2021 "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо врегулювання окремих питань правового статусу працівників Служби судової охорони", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів доповнено статтею 162-1 такого змісту:
"Стаття 162-1. Правовий статус працівників Служби судової охорони
1. До працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.
2. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
3. На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
4. Повноваження керівника державної служби у Службі судової охорони здійснюють Голова Служби судової охорони та керівники територіальних підрозділів Служби судової охорони.
5. Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.
6. Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники Служби судової охорони можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Професійним спілкам співробітників Служби судової охорони та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь".
Водночас, статтю 163 Закону № 1402-VIII після частини третьої доповнено новою частиною четвертою, відповідно до якої на співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Порядок проведення службового розслідування стосовно співробітників Служби судової охорони та утворення дисциплінарних комісій, їх повноваження встановлюються Головою Служби судової охорони.
У зв`язку з цим частини четверту - восьму потрібно вважати відповідно частинами п`ятою - дев`ятою.
При цьому, абзац другий частини п`ятої та частину сьому статті 163 Закону № 1402-VIII виключені .
Рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19 затверджене Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, яке визначає порядок проходження громадянами України служби в Службі судової охорони (далі - Положення).
Положенням (із змінами, внесеними рішенням Вищої ради правосуддя № 2236/0/15-21 від 18.11.2021) унормовано наступне.
Час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.
Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей" (пункт 5 Положення).
Отже, пункт 5 Положення містить бланкетну норму до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей".
Пунктом «и» ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»- «д», «з» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.
Абзацом 12 пункту 1 Постанови № 393 також передбачено, що до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.
Механізм виплати грошового забезпечення працівникам Служби судової охорони, врегульований Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок № 384).
За змістом пп. 3 п. 5 розділу І Порядку № 384 до щомісячних основних видів грошового забезпечення працівників ССО, серед іншого, належить надбавка за вислугу років.
Пунктами 8, 9 розділу І Порядку № 384 передбачено, що грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади, серед іншого, в територіальних орган Служби судової охорони. Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.
Аналіз пункту 5 Положення, пунктів 17-19 Порядку № 384, пункту "и" частини першої статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу 12 пункту 1 Постанови № 393 дає суду підстави для висновку, що вказаними нормами права визначено за особою право на зарахування до стажу в Службі судової охорони, стажу (часу) роботи в державних органах.
На час виникнення спірних правовідносин не затверджений Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.
Верховний Суд сформував правову позицію під час вирішення питання щодо не затвердження державним органом списку посад, які зараховуються до стажу для обчислення вислуги років (постанови: від 18.11.2019 у справі № 813/5876/15, від 20.09.2019 у справі № 813/904/15, від 04.10.2018 у справі № 819/1695/16 тощо), зазначивши, що Закон № 2262-XII, зокрема, встановлює для осіб начальницького складу податкової міліції передбачені гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Колегія суддів вважає, що реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад.
Разом з тим, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Апеляційним судом на підставі матеріалів справи встановлено, що записами трудової книжки позивачки підтверджуються такі періоди її роботи в державних органах: в Управлінні МВС України у Львівській області з 14.06.2013 по 06.11.2015, в Головному управлінні Національної поліції України у Львівській області з 19.04.2016 по 14.11.2019, в Територіальному управлінні ССО у Львівській області з 15.11.2019 по 18.05.2020.
Таким чином, апеляційний суд, погоджується із висновком суду першої інстанції, що не зарахування відповідачем спірних періодів до стажу служби ОСОБА_1 у Службі судової охорони суперечить приписам наведеного закону, а доводи відповідача-апелянта на відсутність у затвердженому переліку посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони, як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до стажу служби у Службі судової охорони, є протиправним.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач не оспорює того, що позивач у спірні періоди працювала саме в державних органах.
У контексті наведених вище обставин та положень законодавства слід наголосити, що пунктом "и" ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено зарахування попереднього часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони саме на посади середнього і вищого складу.
Статтею 164 Закону 1402-VIII установлюються спеціальні звання співробітників Служби судової охорони.
Зокрема, спеціальними званнями середнього складу є лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони; капітан Служби судової охорони; майор Служби судової охорони; підполковник Служби судової охорони; полковник Служби судової охорони (п. 2 ч. 1 ст. 164 Закону 1402-VIII).
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, на момент подання рапорта позивачка обіймала посаду старший лейтенант Служби судової охорони, що додатково підтверджує перебування позивача на посаді у Службі судової охорони, у разі переходу на яку підлягає зарахуванню попередній період роботи в державних органах.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилання відповідача на наказ Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, відповідно до якого позивачка не обіймала посад за таким переліком, як на підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів до стажу служби позивачки у Службі судової охорони, оскільки, як стверджує відповідач, така норма прямо не внесена в Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони.
В даному контексті суд апеляційної інстанції зазначає, що саме пунктом “и” частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ передбачено зарахування часу попередньої роботи особи в державних органах до стажу її служби (вислуги) у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу, тобто як у територіальних управліннях, так і в центральному органі управління Служби.
Щодо аргументів апеляційної скарги в частині вимог щодо покладення на відповідача обов`язку здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення починаючи з 18.11.2021, з урахуванням періодів (часу) роботи в державних органах та раніше проведених виплат та надання додаткової оплачуваної відпустки, то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 165 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками. 
Відповідно до п. 20 Розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19 (далі – Положення), соціальний і правовий захист співробітників та членів їхніх сімей забезпечується відповідно до законодавства.
Грошове забезпечення співробітників здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Співробітникам гарантується соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України “Про Національну поліцію” для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 р. № 289 “Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони” встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Згідно з Додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року №289 “Розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони”, встановлено наступні розміри надбавки у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у відповідності до вислуги років: від 1 до 2 років – 5%; від 2 до 4 років – 10%; від 4 до 7 років – 15%; від 7 до 10 років – 20%; від 10 до 13 років – 25%; від 13 до 16 років – 30%; від 16 до 19 років – 35%; від 19 до 22 років – 40%; від 22 до 25 років – 45%; понад 25 років – 50%.
Також, рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 № 2236/0/15-21 затверджено зміни до Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони, де абзацом 2 пункту 5 розділу І передбачено, що до стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей”. Відтак, ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони зарахувалися вищезазначені періоди у відповідності до Положення (зі змінами № 2236/0/15-21 від 18.11.2021).
Апеляційним судом встановлено, що відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 18.11.2021 по 30.04.2024, в якій серед видів виплат відображено нараховані та виплачені суми надбавки за стаж служби відсоткове обчислення розміру надбавки ОСОБА_1 , яка була встановлена та виплачувалась в наступні періоди: з 18.11.2021 – 19.05.2021 – 5%; з 20.05.2021 – 30.04.2024 – 10%. Дане відсоткове значення встановлене без врахування стажу позивачки в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ у Львівській області з 14.06.2013 по 06.11.2015, Головному управлінні Національної поліції у Львівській області з 19.04.2016 по 14.11.2019, Територіальному управлінні Служби судової охорони у Львівській області з 15.11.2019 по 18.05.2020 до вислуги років.
Також п.п.3 п.3 розділу Х Положення, за кожний повний календарний рік служби після досягнення п`ятирічного стажу служби співробітнику надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. З огляду на вказане, протиправні дії ТУ ССО у Львівській області у вигляді неналежного обчислення моєї вислуги років свідчать також про неналежне визначення кількості таких днів.
Враховуючи вищенаведене, у позивача наявне право на перерахунок грошового забезпечення за період з моменту затвердження змін до Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони, а саме з 18.11.2021, оскільки відповідач протиправно не зарахував час роботи ОСОБА_1 на посадах Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області до стажу служби в Службі судової охорони.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що позивач має право на зарахування часу роботи на посадах Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області до стажу служби в Службі судової охорони та на перерахунок грошового забезпечення, у зв`язку з цим.
Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 380/13139/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний