Справа № 727/13152/25 
Провадження № 2/727/299/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року        м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді    - Калмикової Ю. О.,
за участі секретаря    - Лепчук О. І.,
за участю представника позивача   - Ринжук Г. М.,
за участю відповідача     - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, 

УСТАНОВИВ:

 
Описова частина
 
Зміст позовних вимог
 
Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії по АДРЕСА_1 опалювальною площею 43,60 м2. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення.
Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1  для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/ .
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 
плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 
плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. 
Статтею 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 передбачено, що витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги». 
Отже, нарахування плати за обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, плата за абонентське обслуговування є обов`язковими для власників нежитлового приміщення з індивідуальною системою опалення. 
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно прямих фактичних витрат. Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019р. № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 32,50 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у нежитловому приміщенні. 
Відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 855,26 грн. за період з 01.11.2021 р. по 01.09.2024 року. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ – Споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. 
Відповідно до п. 5 типового індивідуального договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку. 
Однак, передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконував, внаслідок чого заборгували позивачу за надані послуги за опалення місць загального користування будинком за період 01.11.2021 р. по 30.09.2024 року в сумі 2691,87 грн. 
За період з 01.11.2021 р. по 30.09.2024 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. 
На наше попередження щодо оплати заборгованості, що утворилася та на пропозицію укласти угоду на погашення заборгованості відповідачі не прореагували, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. 
Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно з розрахунків інфляційні складають – 39,89 грн.; та 3% річних – 11,64 грн. 
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в сумі 2691,87 грн., 855,26 грн. плату за абонентське обслуговування 39,89 грн., - втрат від інфляційних процесів, 11,64 грн. – три відсотки річних, а також стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
 
30.10.2025 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/13152/25 та призначила цивільну справу до розгляду. 
14.11.2025 відповідачі надали клопотання про витребування документів.
14.11.2025 відповідачі надали відзив на позовну заяву, де зазначили, що позов не визнають в частині опалення місць загального користування будинком, оскільки: у підході не має батарей, а труби вже багато років холодні, у підвалі є наявні дві труби, проте вони слугують виключно для транзиту теплоносія і не обігрівають приміщення. Теплоізоляція однієї труби дуже стара та практично не виконує функцію збереження тепла, а в іншому труби теплоізоляція відсутня взагалі. Додатково надали до суду фото і відео, які свідчать про відсутність опалювальних приладів у підвальному приміщенні та під`їзді. 
28.11.2025 відповідачі надали клопотання про витребування документів.
05.12.2025 позивач надав пояснення де зазначив, що 14.05.2015 був прийнятий закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII (далі Закон), який визначив особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
 
Відповідно до пункту 6 статті 1 вище вказаного Закону, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку (пункт 2 статті 1 Закону) - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.
Пунктом 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315 (далі Методика), загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних основних складових:
—обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача;
—обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку;
—обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення — обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу.
Загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (пункт 2, розділ І Методики)
Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень (пункт 2, розділ І Методики).
Пунктом 3 розділу І Методики передбачено Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Пунктом 12 Розділу IV Методики передбачено, що обсяг теплової енергії , витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Комерційний прилад обліку теплової енергії обліковує всю теплову енергію, витрачену у будівлі, а не лише на опалення квартир, які не відокремлені від системи теплопостачання. Кожен співвласник квартири, приміщення оплачує свою частку. Дві складові оплачують усі співвласники будівлі - це обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та функціонування системи.
Власники приміщень з індивідуальним опаленням не звільняються від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку.
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» здійснює нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будівлі (врахована вузлом комерційного обліку) та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.
Підтримання температури вище 0° С протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У житловому будинку належний температурний режим вище 0° С підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку.
Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури.
Відтак, відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/16-ц від 20 листопада 2019 року та Чернівецький Апеляційний суд у постановах по справах № 727/10116/24, № 727/8918/24, № 727/8961/24.
Співвласниками будинку АДРЕСА_2 , не було обрано моделей організації договірних відносин по наданню послуги з постачання теплової енергії, тому з власниками (квартир та нежитлових приміщень) даного будинку відповідно до відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами, саме МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з 01.11.2021 фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі Договір).
Згідно з пункту 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги (оплата здійснена в грудні 2022 року), факт отримання послуг.
Факт надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року підтверджується розпорядженнями міського голови, рішеннями Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, оплатою рахунку Боржником.
Відповідно до пункту ЗО вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
-плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
-плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуг з постачання теплової енергії (далі Договір), що є публічним договором приєднання.
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно з прямих фактичних витрат. Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019р. № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 32,50 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж.
Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі.
На підставі вище викладеного нарахування плати за обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, плата за абонентське обслуговування є обов`язковими для власників квартир з індивідуальною системою опалення.
23.12.2025 ухвала суду про часткове задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів.
29.11.2025 позивач надав заяву на виконання ухвали суду, де зазначив, що Тепловий пункт (ТП/ІТП) та внутрішньобудинкові схеми теплових мереж не перебувають на балансі чи обслуговуванні МКП “Чернівцітеплокомуненерго”. 
Позивач не має у своєму розпорядженні технічного паспорта теплового пункту (ТП- ІТП) та схем внутрішноьбудинкових мереж. Зазначені документи повинні зберігатись в управителя Будинку - ПП “Порядок в домі”.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.8 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги” від 09.11.2017 №2189-VІІІ вести та зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку зобов`язаний управитель багатоквартирного будинку. 
Відповідно до ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, а також умов Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, утримання та обслуговування внутрішньобудинкових інженерних мереж, у тому числі трубопроводів системи опалення, що проходять у підвальних приміщеннях, належить до обов`язків управителя. 
Теплопостачальна організація забезпечує експлуатацію теплових мереж лише до межі балансової належності. Внутрішньобудинкові трубопроводи системи опалення, у тому числі в підвалах, є спільним майном співвласників та перебувають на обслуговуванні управителя. 
Загальна опалювальна площа Будинку №42 становить 1460,30 кв.м. Планове максимальне теплове навантаження на 2025 рік затверджено на рівні 0,09798455 Ггак/год. 
У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (п.8, розділу ІУ Методики): 
для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; 
для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; 
для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; 
Отже, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення може бути визначений одним із вищевказаних способів. 
На підставі викладеного в МКП “Чернівцітеплокомуненерго” відсутні документи, що витребовуються судом. 
04.02.2026 відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на заяву позивача про виконання ухвали суду. Відповідач зазначив, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» зазначено, що: позивач не має технічного паспорта теплового пункту (ТП/ІТП); відсутні схеми внутрішньобудинкових мереж; позивач не володіє документацією, яка підтверджує обсяг теплової енергії, спожитої на місця загального користування. Таким чином, немає жодного належного доказу обґрунтованості заявленої заборгованості. Позивач посилається на те, що технічна документація має зберігатися у управителя будинку (ПП «Порядок в домі»), однак це не звільняє його від обов`язку довести свої позовні вимоги відповідно до ст. 81 ЦПК України. Позивач зазначає, що у разі відсутності даних можна застосувати «спрощену методику» визначення споживання теплової енергії. Такий спосіб є лише умовним і не підтверджує фактичний обсяг споживання; позивач не довів, що точні дані отримати неможливо; розрахунки на основі припущень не можуть бути підставою для стягнення. Отже, позовні вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не обґрунтовані і не підлягають задоволенню, оскільки: відсутні документи, які підтверджують обсяг теплової енергії; наявні лише спрощені розрахунки; позивач не довів правомірність заявлених сум. Просив суд у задоволенні позовних вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго» відмовити повністю.

Доводи особи, яка подала позов
 
Позовна заява мотивована тим, що неналежна оплата за отриманні послуги з постачання теплової енергії призвели до утворення заборгованості у відповідачів як у споживачів мережі централізованого опалення. 

Представник позивача Ринжук Г.М. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та поясненнях, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у встановлений судом строк надала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила підставі відмови для задоволення позову. 
Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2  пільг немає, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач є споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , проживає 2 чол., опалювальна площа 43,60 кв.м., Борг: абонплата 1212,76 грн., постачання теплової енергії 4091,73 грн..
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №445964242 від 02.10.2025 квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка власник -  ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий №1836, виданий 17.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О., 1/2 частка власник - ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий №1836, виданий 17.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О..
Згідно з повідомленням №8635/17-10 від 28.07.2025 МКП «Чернівцітеплокомуненерго», сповіщала відповідача про наявну заборгованість за послуги з централізованого опалення. 
Згідно з реєстром на відправлену кореспонденцію від 28.07.2025, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надіслав ОСОБА_2 ..
Згідно з типовим індивідуальним договором від 01.10.2021, укладеним між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та споживачем постачання відповідної якості та вчасно теплової енергії, за яким споживач зобов`язується сплачувати своєчасно. 
Згідно з розрахунком заборгованості відповідачів за період з 01.11.2021 по 01.09.2024 заборгованість складає 855,26 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.09.2024 заборгованість складає 2691,87 грн.
Згідно з розрахунком інфляційні складають 39,89 грн., три відсотки річних – 11,64 грн.

Мотивувальна частина 
 
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно з пунктом 1 та пунктом 5 частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Відповідно до пункту 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
В силу пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
За змістом пункту 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
На підставі частин 2 та 6статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.
Судом встановлено набрання чинності укладеного між Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/.
На підстави частини 1 статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно зі частиною 1 статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За приписами частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.
Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення - це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря.
Опалюване приміщення - це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення).
Відповідно до пункту 33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.
За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Отже, пункт 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.
До подібних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 357/4664/16-ц (провадження № 61-27274 св 18).
Відповідно до частини 6статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики).
Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.
У частині 2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.
Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%.
Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.
Отож, Методикою встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у Методиці.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.
У Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Отже, співвласники квартир (наймач (орендар)квартири) повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як користувачі і власники житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, що спростовує доводи відповідачів з приводу обов`язку сплачувати за певний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі й абонентської плати.
Не заслуговують на увагу посилання відповідачів на відсутність у під`їзді за вказаною адресою носіїв теплової енергії.
Таким чином, нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається також з трубопроводів (по яким проходить гаряча вода) та арматури, тому відсутність приладів опалення в під`їзді (батареї) багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку, а тому доводи апелянта не заслуговують на увагу.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/16-ц від 20 листопада 2019 року.
Пунктом 11 частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Згідно з пунктом 33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).
Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.
Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з розрахунком інфляційні складають 38,45 грн., три відсотки річних – 12,55 грн.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд уважає, що позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії підлягає задоволенню повністю. 

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-006178 від 22.10.2024 про сплату судового збору в сумі 242,24 грн.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-006402 від 10.10.2025 про сплату судового збору в сумі 2180,16 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 611, 634, 714 ЦК України, суд 
УХВАЛИВ:

 
Задовольнити повністю позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги за опалення місць загального користування будинком в сумі 2691 (дві тисячі шістсот дев`яносто одна) грн. 87 коп. та плату за абонентське обслуговування в сумі 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 26 коп., інфляційні витрати в сумі 39 (тридцять дев`ять) грн. 89 коп., три відсотки річних в сумі 11 (одинадцять) грн. 64 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. в рівних частках по 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго», місцезнаходження за адресою: вул. Максимовича, буд. 19А, м. Чернівці, 58018, Україна, код ЄДРПОУ 34519280.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Суддя         Ю. О. Калмикова