ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2758/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук, 
суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 (суддя Н.В. Рога, м. Одеса, повний текст складено 08.12.2025)
у справі №916/2758/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно»
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради
про стягнення,

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про стягнення 1013033,75 грн, з яких: 3% річних у розмірі 198452,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 814581,08 грн.
Позовні вимоги мотивовані частковим виконанням рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24, яке набрало законної сили та на виконання якого 23.04.2025 був виданий наказ про примусове виконання судового рішення, з огляду на що наявні правові підстави для стягнення нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2758/25 за правилами загального позовного провадження. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 позовну заяву задоволено повністю. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» 3% річних у розмірі 198452,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 814581,08 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12156,41 грн.
Рішення суду мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.
Стосовно платіжних інструкцій, наданих відповідачем як на підтвердження виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2800/24 у повному обсязі, господарський суд першої інстанції зазначив, що нарахування позивачем 3% річних здійснені до 03.07.2025, а інфляційних втрат - до 30.06.2025, отже, нарахування не охоплюють період після сплати заборгованості.
Крім того, суд відхилив доводи відповідача щодо можливості зменшення 3% річних з 198452,67 грн до 19845,27 грн, оскільки позивачем заявлено до стягнення 3% річних, що є законодавчо встановленим мінімальним розміром відповідальності боржника за прострочене зобов`язання згідно статті 625 Цивільного кодексу України.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 у даній справі і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано та не надано належної правової оцінки тій обставині, що заявлений позивачем розмір 3% річних є надмірним, і у випадку задоволення позову призведе лише до безпідставного збагачення позивача, тоді як Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради є бюджетною організацією та фінансується з місцевого бюджету, а тому вчасне виконання зобов`язань за договором залежить не тільки від відповідача, а й від вчасного фінансування, при цьому виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, у суду були наявні правові підстави для зменшення розміру 3% річних з 198452, 67 грн до 19845, 27 грн.
Разом з тим, відповідач зауважив на тому, що рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2800/24 наразі повністю виконано, у зв`язку з чим права позивача не порушені.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу Південно-західним апеляційним господарським судом зареєстровано 26.12.2025 за вх.№5278/25.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 автоматизований розподіл не відбувся у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026, зокрема, апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 у справі №916/2758/25 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 18234,61 грн. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 
У межах встановленого ухвалою суду від 13.01.2026 строку, від скаржника надійшла заява (вх.№5278/25/Д1 від 22.01.2026) про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 у справі №916/2758/25. 
Також цією ухвалою встановлено позивачу строк до 13.02.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.03.2026 об 11:00 год.
17.03.2026 до суду апеляційної інстанції від Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради надійшла заява вих.№16/03-26 від 16.03.2026 (вх.№5278/25/Д2) про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в цей час в іншій судовій справі.
Розглянувши заяву відповідача про перенесення розгляду справи, колегія суддів протокольною ухвалою суду від 17.03.2026 відхилила її з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та третьої статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Частиною другою статті 202 Господарського процесуального кодексу передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Частиною одинадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Згідно із частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції завчасно повідомив учасників справи про дату, час та місце судового засідання, а також те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, виходячи зі змісту статей 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.
Водночас наведені скаржником підстави неявки в судове засідання не можуть вважатись поважними, адже сторони не обмежені в кількості уповноважених представників для представництва їх інтересів у суді та, відповідно, у можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, крім того викладені у заяві обставини не підтверджено жодними доказами.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Таким чином, оскільки відповідач завчасно повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, доводи скаржника викладені письмово у апеляційній скарзі, а причини, визначені відповідачем для відкладення розгляду справи, не є поважними, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про перенесення розгляду справи.
Позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, а також не реалізував своє право участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином.
Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь в судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.
Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.
Фактичні обставини справи
01.02.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (виконавцем) укладено договір про закупівлю послуги з організації лікувального харчування №02/23, відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується у 2023 році надати замовнику послуги з організації лікувального харчування, а замовник оплатити такі послуги відповідно до актів приймання-передачі послуг, наданих виконавцем.
Згідно з пунктом 1.2. договору №02/23 найменування послуг, які виконавець надає замовнику згідно з цим договором - за кодом ДК України 021-2015:55520000-1 - Кейтерингові послуги (Послуга з організації лікувального харчування) (Medical nutrition services).
Пунктами 1.3., 1.4. договору №02/23 передбачено, що послуги надаються щоденно, відповідно до заявок. Обсяг послуг зазначений у специфікації (додаток 1) до цього договору.
Положеннями пункту 1.5. договору №02/23 визначено, що обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реальної потреби замовника та фінансування видатків.
В пункті 2.9. договору №02/23 визначено, що надання послуг оформлюється відповідним актом, в якому зазначається час надання послуг від виконавця до замовника. Зазначений акт приймання-передачі підписують уповноважені особи сторін.
Умовами пункту 3.1. договору №02/23 визначено, що ціна цього договору становить 23152600,00 грн без ПДВ; кошти підприємства: 22652600,00 грн без ПДВ; кошти місцевого бюджету: 500000,00 грн. без ПДВ.
Звільнення від ПДВ послуг щодо забезпечення харчування у закладах охорони здоров`я, відповідно до підпункту «г» 197.1.7. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.
Відповідно до пункту 3.2. договору №02/23 ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, з урахуванням фактичних видатків замовника, шляхом укладення додаткової угоди (угод) до цього договору.
Згідно з пунктом 4.1. договору №02/23 розрахунки проводяться шляхом безготівкового перерахування коштів замовником на банківський рахунок виконавця за фактично надані послуги на підставі акту наданих послуг, які виконавець надає замовнику.
Замовник сплачує виконавцю кошти за надані послуги на підставі акту наданих послуг в повному обсязі протягом 30-ти банківських днів після підписання замовником. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. Джерело фінансування закупівлі: місцевий бюджет з урахуванням додатково виділених коштів бюджету та коштів підприємства (пункт 4.2. договору №02/23).
Умовами пункту 5.1. договору №2/23 визначено строк надання послуг: з 01.02.2023 до 31.12.2023.
У пункті 6.1. договору №02/23 сторони погодили, що замовник, зокрема: зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги (підпункт 6.1.1.); приймати надані послуги згідно актів наданих послуг та актів приймання-передачі їжі; надавати виконавцю інформацію, необхідну для надання послуг (підпункт 6.1.2.); у термін не пізніше, ніж 12:00 поточного дня до дати надання послуг, забезпечити направлення виконавцю заявку (замовлення) (підпункт 6.1.3).
Положеннями пункту 6.2. договору №02/23 передбачені права замовника, а саме, замовник має право: достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у строк 5 робочих днів. В такому разі замовник зобов`язується сплатити послуги, що були фактично надані виконавцем (підпункт 6.2.1.); контролювати надання послуг у строки, встановлені цим договором (підпункт 6.2.2.); зменшувати обсяг надання послуг та загальну вартість цього договору залежно від реальної потреби. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору (підпункт 6.2.3.); повернути акт виконаних послуг виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів (підпункт 6.2.4.); контролювати якість готових страв, їх відповідність щоденному меню (підпункт 6.2.5.); замовник має право здійснювати контроль за виконанням виконавцем зобов`язань, визначених у цьому договорі (підпункт 6.2.6).
Пунктом 6.3. договору №02/23 передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: забезпечити надання послуг у строки, встановлені договором (підпункт 6.3.1.); забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим договором (підпункт 6.3.2).
Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (підпункт 6.4.1. договору №02/23).
Відповідно до пункту 7.1. договору №02/23 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим договором.
Згідно з пунктом 9.1. договору №02/23 у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку (пункт 9.2. договору).
Умовами пункту 10.1. договору №02/23 передбачено, що останній набирає чинності з 01.02.2023 і діє до 31.12.2023 та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Положеннями пункту 10.3. договору №02/23 визначено, що дія цього договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
У пункті 11.3. договору №02/23 визначено, що усі доповнення до договору складаються у письмовій формі, підписуються сторонами та є чинними протягом усього терміну дії договору, якщо інше не передбачено умовами доповнення або чинним законодавством.
Згідно з пунктом 12.1 договору №02/23 невід`ємною частиною договору є специфікація (додаток №1) .
01.01.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (виконавцем) підписано специфікацію (додаток №1) до договору №02/23 від 01.02.2023 на загальну суму 23152600,00 грн.
В подальшому, 20.03.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (виконавцем) укладено додаткову угоду №01 до договору №02/23 від 01.02.2023, відповідно до пункту 1 якої сторонами внесені уточнення та корективи до пункту 3.1. розділу III. «Ціна договору», пов`язані з розподілом загальної вартості договору на місцевий бюджет та власні надходження згідно довідки про зміну плану використання бюджетних коштів на 2023 рік №11 від 27.02.2023, і викладено вказаний пункт договору в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 23152600,00 грн без ПДВ; кошти підприємства: 20652600,00 грн без ПДВ; кошти місцевого бюджету - 2500000,00 грн без ПДВ. Звільнення від ПДВ послуг щодо забезпечення харчування у закладах охорони здоров`я відповідно до підпункту «г» 197.1.7. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI».
Вказану додаткову угоду №01 від 20.03.2023 підписано в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради Оленою Зорею та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» Олександром Шаталовим, а також скріплено печатками підприємств.
Додатковою угодою №02 від 14.08.2023 до договору №02/23 від 01.02.2023, укладеною між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (виконавцем), сторони внесли уточнення та корективи до пункту 3.1. розділу III. «Ціна договору», пов`язані з розподілом загальної вартості договору на місцевий бюджет та власні надходження згідно довідки про зміну плану використання бюджетних коштів на 2023 рік №11 від 27.02.2023, і викладено вказаний пункт договору в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 23152600,00 грн без ПДВ; коштів підприємства: 19152600,00 грн без ПДВ; кошти місцевого бюджету - 4000000,00 грн без ПДВ. Звільнення від ПДВ послуг щодо забезпечення харчування у закладах охорони здоров`я відповідно до підпункту «г» 197.1.7. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI» (пункт 1 угоди).
Вказану додаткову угоду №02 від 14.08.2023 підписано генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради Оксаною Денисенко та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» Олександром Шаталовим, а також скріплено печатками підприємств.
28.08.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником), Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно», що є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс», було укладено додаткову угоду №03 до договору №02/23 від 01.02.2023, відповідно до пункту 1 якої у зв`язку з реорганізацією виконавця шляхом виділу нового товариства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно», яке є правонаступником виконавця, сторони дійшли згоди у договорі про закупівлю послуг з надання лікувального харчування хворим №02/23 від 01.02.2023 здійснити заміну сторони «виконавець» та внести зміни до:
-преамбули договору, яку викласти у новій редакції: «Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради в особі генерального директора Денисенко Оксани Вадимівни, що діє на підставі статуту (замовник), з однієї сторони і Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно», в особі директора Халяпіної Антоніни Юріївни, яка діє на підставі статуту (виконавець), з другої сторони, уклали цей договір про таке:»;
-додатку №1 (специфікація) до договору та викласти у новій редакції, що додається до додаткової угоди;
-розділу ХІІІ «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін», які викласти у новій редакції.
Вказану додаткову угоду №03 від 28.08.2023 підписано представниками сторін: від Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовника) - генеральним директором Оксаною Денисенко, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» - директором Олександром Шаталовим, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» - директором Антоніною Шаляпіною та скріплено печатками підприємств.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (виконавцем) підписано специфікацію (додаток №1) до договору №02/23 від 01.02.2023 на загальну суму 23152600,00 грн.
Додатковою угодою №4 від 18.10.2023 до договору №02/23 від 01.02.2023, укладеною між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (виконавцем), внесені уточнення та корективи в пункт 3.1. розділу III «Ціна договору» щодо розподілу загальної вартості договору на місцевий бюджет та власні надходження згідно довідки про зміну плану використання бюджетних коштів на 2023 рік №2697 від 24.07.2023 та викладено вказаний пункт у наступній редакції: « 3.1. Ціна цього договору становить 23152600,00 грн без ПДВ: кошти підприємства: 11510887,00 грн; кошти місцевого бюджету: 11641713,00 грн. Звільнення від ПДВ послуг щодо забезпечення харчування у закладах охорони здоров`я відповідно до підпункту «г» 197.1.7. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (пункт 1 угоди). Всі інші умови договору залишилися незмінними.
18.12.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (виконавцем) укладено додаткову угоду №5 до договору №02/23 від 01.02.2023, положеннями пункту 1 якої сторони внесли зміни до пункту 10.1. розділу X договору «Строк дії договору», виклавши його у такій редакції: « 10.1. Цей договір набирає чинності з 01.02.2023 року і діє до 31.03.2024 року та в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання». Інші умови договору, які не змінились на підставі даної додаткової угоди, залишаються без змін та сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
04.03.2023 між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (виконавцем) укладено додаткову угоду №6 до договору №02/23 від 01.02.2023, якою сторони погодили:
-визначити ціну договору №02/23 від 01.02.2023 про закупівлю послуг з надання лікувального харчування на строк його дії в 2024 році в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, а саме: 23152600,00 грн без ПДВ. Загальна сума витрат на придбання послуги з лікувального харчування хворим на початку 2024 року, визначених цією додатковою угодою до договору, становить 4630507,00 грн (без ПДВ);
-викласти пункт 3.1. договору у новій редакції: « 3.1. Ціна цього договору становить 27783107,00 грн без ПДВ; кошти підприємства: 16141394,00 грн без ПДВ; кошти місцевого бюджету: 11641713,00 грн без ПДВ. Звільнення від ПДВ послуг щодо забезпечення харчування у закладах охорони здоров`я відповідно до підпункту «г» 197.1.7. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ;
-внести зміни до пункту 5.1., пункту 10.1. договору, виклавши їх у новій редакції. Пункт 5.1: « 5.1. Строк надання послуг: з 01.02.2023 року до 31.03.2024 року». Пункт 10.1: « 10.1. Цей договір набирає чинності з 01.02.2023 року і діє до 3 0.04.2024 року та в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання»;
-викласти додаток №1 (специфікація) до договору в новій редакції (додається), що є невід`ємною частиною угоди;
-усі інші умови договору, не охоплені додатковою угодою, залишаються незмінними і є обов`язковими до виконання сторонами.
Додатком №1 до додаткової угоди №6 від 04.03.2024 до договору №02/23 від 01.02.2023 є специфікація №1, підписана між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (виконавцем) на загальну суму 27783107,00 грн.
В матеріалах справи містяться акти звірки взаємних розрахунків та акти наданих послуг, складені на виконання вказаного договору.
У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про стягнення заборгованості в загальній сумі 4800735,61 грн, у тому числі: 4745289,00 грн - заборгованості за надані послуги з організації лікувального харчування за період з 20.06.2023 по 01.03.2024, 55446,61 грн - інфляційні втрати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24 вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» задоволено, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» заборгованість у розмірі 4745289 грн, інфляційні втрати в сумі 55446,61 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 57608,82 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 у справі №916/2800/24 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24 - залишено без змін.
23.04.2025 був виданий наказ про примусове виконання судового рішення у справі №916/2800/24. 
30.06.2025 відповідачем на рахунок позивача було перераховано платіжною інструкцією №2686 2000000,00 грн із з призначенням платежу: «часткове погашення заборгованості за кейтерингові послуги. Згідно судового рішення №916/2800/24 від 02.12.2024 року. Процедури держ.закупівлі не передбачено».
Таким чином, за твердженням позивача, станом на дату подання позовної заяви рішення суду від 02.12.2024 у справі № 916/2800/24 відповідачем виконано частково, залишок заборгованості за надані послуги становить 2745289 грн (4745289,00 грн - 2000000,00 грн), у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування 3% річних, враховуючи, що позовних вимог щодо стягнення 3% річних від простроченої суми зобов`язання у справі №916/2800/24 не заявлялося, а інфляційне збільшення суми боргу було підраховано лише по квітень 2024 року.
Предметом спору у даній справі є стягнення 3% річних у розмірі 198452,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 814581,08 грн у зв`язку із частковим виконанням рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач повідомив, що рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2800/24 було повністю виконано наступними платіжними переказами: платіжна інструкція №2686 на суму 2000000,00 грн від 30.06.2025; платіжна інструкція №P79C0JE8OE на суму 112921,80 грн від 09.07.2025; платіжна інструкція №P79C0J95Т0 на суму 347839,13 грн від 09.07.2025; платіжна інструкція №P79C0J9Е44 на суму 291180,05 грн від 09.07.2025; платіжна інструкція №44694 на суму 142065,21 грн від 09.07.2025; платіжна інструкція №P7GC0V8749 на суму 509118,61 грн від 16.07.2025; платіжна інструкція №P7LC0HVEZN на суму 1741423,07 грн від 21.07.2025, з огляду на що зазначив про наявність у суду правових підстав для зменшення розміру 3% річних з 198452,67 грн до 19845,27 грн.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Так, укладений між сторонами у справі договір про закупівлю послуги з організації лікувального харчування №02/23 від 01.02.2023 є підставою для виникнення у сторін договору зобов`язань відповідно статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Згідно частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статті 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність – обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17).
Обставини, які підлягають встановленню судом у справі - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії/події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24 яке набрало законної сили та є чинним на момент розгляду даної справи, встановлено наявність заборгованості Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» у сумі 4745289,00 грн, яка утворилась за період з 20.06.2023 по 01.03.2024 за договором про закупівлю послуги з організації лікувального харчування №02/23 від 01.02.2023, яка підлягає стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, а також наявність правових підстав для стягнення з останнього 55446,61 грн інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг по квітень 2024 року. 
30.06.2025 відповідачем на рахунок позивача було перераховано платіжною інструкцією №2686 2000000,00 грн із призначенням платежу: «часткове погашення заборгованості за кейтерингові послуги. Згідно судового рішення №916/2800/24 від 02.12.2024 року. Процедури держ.закупівлі не передбачено», між тим станом на дату подання позовної заяви відповідачем рішення суду від 02.12.2024 у справі №916/2800/24 виконано частково, залишок заборгованості за надані послуги становив 2745289 грн (4745289,00 грн - 2000000,00 грн).
За наведеного, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 198452,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 814581,08 грн у зв`язку із частковим виконанням рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/2800/24, при цьому нарахування позивачем 3% річних здійснені до 03.07.2025, а інфляційних втрат - до 30.06.2025.
Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, які не передбачають підставою припинення зобов`язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.
Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено в постанові від 12.12.2019 у справі №911/634/19.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що невиконання грошового зобов`язання необхідно кваліфікувати як його порушення у розумінні Цивільного кодексу України, а самого відповідача - визнати таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
Жодних доводів щодо неправильності проведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат скаржником не наведено.
Між тим, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку компенсаційних нарахувань, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що останнім обґрунтовано нараховано 3% річних у розмірі 198452,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 814581,08 грн, тим більше, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в межах розгляду справи №916/2800/24 не заявлялись, а відповідні періоди нарахування інфляційних втрат не збігаються з періодами нарахування інфляційних втрат, стягнутих в межах розгляду справи №916/2800/24, крім того, відповідні нарахування не охоплюють періоди після сплати заборгованості.
З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 198452,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 814581,08 грн.
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо можливості зменшення 3% річних з 198452,67 грн до 19845,27 грн, з огляду на наступне.
Так, у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку. Адже законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи. Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних. При вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
Натомість, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі №903/602/24 конкретизовано правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (щодо застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України), та зазначено, що 3 % річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, і він не підлягає зменшенню судом, а компенсація кредитору інфляційних втрат є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг, вони не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, а входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, а тому також не можуть бути зменшені.
Суди під час вирішення спорів мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (постанови від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, від 10.11.2021 у справі №825/997/17, від 08.08.2023 у справі №910/8115/19 (910/13492/21), від 04.10.2023 у справі №906/1026/22).
Як вбачається з матеріалів справи, заявлений до стягнення у даній справі №916/2758/25 розмір процентів річних становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних, передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, заявлені позивачем до стягнення 3% річних не підлягали зменшенню судом.
Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 у справі №916/2758/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 23.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін