ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4617/26 Справа № 199/1090/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів:Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кириченко Олег Олексійович, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 лютого 2026 року про передачу справи за підсудністю, у складі судді Якименко Л.Г., по справі №199/1090/26, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, –
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 лютого 2026 року, постановлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, передати за підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю, у зв`язку з тим, що відповідач, як ВПО, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Краматорського міського суду Донецької області, підсудність справ якого змінена на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області, тоді як вказана адреса фактичного місця проживання відповідача ОСОБА_2 , як ВПО, до територіальної юрисдикції (підсудності) Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра не відноситься. 
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника — адвоката Кириченка О.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав відношення фактичної адреси відповідача, як ВПО, до Краматорського району Донецької області, тоді як до 2020 року, коли було сформовано новий адміністративно-територіальний устрій районів, смт. Новодонецьке з 1963 року входило до складу Добропільської міської ради адміністративним центром у місті обласного значення Добропіллі. Починаючи з моменту утворення Добропільського міськрайонного суду Донецької області у 2004 році, смт. Новодонецьке входило до територіальної юрисдикції Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Підсудність справ цьому суду, у зв`язку із неможливістю продовжувати здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, було змінено та передано до АНД районного суду м. Дніпра, чого суд першої інстанції не врахував.
Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала, але, в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що за здійсненим запитом до Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , надано відповідь №2307963 від 04 лютого 2026 року, дек зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
З відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери №2307969 від 04 лютого 2026 року, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Краматорського міського суду Донецької області.
Ухвалюючи про передачу справи за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції вважав фактична адреса проживання відповідача ОСОБА_2 , як ВПО, відноситься до юрисдикції Краматорського міського суду Донецької області, якому, в свою чергу, змінено підсудність розгляду справ на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до частині 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно положень ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Разом із цим, згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Зазначені норми вказують на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на певний період. Положеннями ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначену довідку віднесено до документів, що підтверджують місце проживання особи.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо вказаних осіб та саме він підлягає застосуванню.
Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, правомірно узявши за довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як документ, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ, помилився із визначенням територіальності відношення смт. Новодонецьке, де фактично проживає відповідач ОСОБА_2 , Краматорському міському суду Донецької області.
Так, за положеннями ч.3,4 ст. 19 ЗУ “Про судоустрій та статус суддів” місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності. Підставами для утворення, реорганізації чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.
Згідно з п.3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про судоустрій та статус суддів” встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів:
відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
Колегією суддів встановлено, що до 2020 року, коли було сформовано постановою Верховної ради України “Про утворення та ліквідацію районів” від 17 липня 2020 року №807-ІХ, новий адміністративно-територіальний устрій районів, за якого було утворено Новодонецьку селищну територіальну громаду з адміністративним центром в смт. Новодонецьке, яка увійшла до складу Краматорського району Донецької області, смт. Новодонецьке з 1963 року входило до складу Добропільської міської ради адміністративним центром у місті обласного значення Добропіллі. Починаючи з моменту утворення Добропільського міськрайонного суду Донецької області у 2004 році, смт. Новодонецьке входило до територіальної юрисдикції Добропільського міськрайонного суду Донецької області, що підтверджується наданими до скарги письмовими доказами.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 року за №2797/0/15-24, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, з 07 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області змінено шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра.
Суд першої інстанції, встановлюючи підсудність цієї справи Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області та з`ясовуючи фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_2 як ВПО, не звернув на вищенаведене увагу та помилково визначив підсудність розгляду цієї справи Краматорському міському суду Донецької області, тоді як зазначене фактичне місце проживання відповідача відноситься до Добропільської міської ради, а, відтак, судова юрисдикція здійснюється Добропільським міськрайонним судом Донецької області та з урахуванням зміни територіальної підсудності цього суду — Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра.
Суд першої інстанції не врахував дані обставини, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю.
Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кириченко Олег Олексійович - задовольнити.
Ухвалу ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 лютого 2026 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складений 16 квітня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О.Макаров