06.03.26    Справа №469/45/25
2/469/96/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року         с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді    Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Коблівської сільської ради про скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, 
в с т а н о в и в:
Адвокат Григорян В.С. 14 січня 2025 року звернулась до суду з вказаним позовом в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просила скасувати державну реєстрацію речового права (права комунальної власності) Коблівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 4820986300:02:000:0527 площею 1,1 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки, визнати за позивачами право власності у порядку спадкування на 1/3 частину земельної ділянки за кожним та стягнути з відповідача на користь позивачів сплачений судовий збір, посилаючись на те, що позивачі є спадкоємцями ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1 га з кадастровим номером 4820986300:02:000:0004, яка співпадає з іншою земельною ділянкою площею 1,1 га кадастровий номер 4820986300:02:000:0527, комунальної власності, з цільовим призначенням – землі запасу, у зв"язку з чим позивачі не можуть зареєструвати право власності на спадкову земельну ділянку. 
18 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.
У судове засідання сторони та їх представники не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів адвокат Григорян В.С. надала заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника.
Представник відповідача Коблівської сільської ради Панич В.М. надав відзив, у якому просив позовні вимоги залишити без задоволення; просив визнати довідку за вих.№ 92 зем від 19 грудня 2024 року такою, що не є доказом накладення земельних ділянок, оскільки вона має лише інформаційних характер, підтверджує місце розташування земельних ділянок на території Коблівської сільської ради та її цільове призначення, посилався на те, що земельна ділянка площею 1,1 га кадастровий номер 4820986300:02:000:0527 передана сільській раді наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №9143/0/14-18-СГ від 20 грудня 2018 року на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 21 січня 2018 року з державної власності у комунальну та відомості про її перебування у власності чи користування громадян чи юридичних осіб відсутні; дії щодо її формування здійснені ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області відповідно до визначених законодавством повноважень, а Коблівська сільська рада не була ініціатором їх формування та інвентаризації; відомості в ДЗК щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4820986300:02:000:0004 відсутні та вона є несформованою; з наданих позивачем доказів неможливо остаточно встановити, чи є спірна земельна ділянка кадастровий номер 4820986300:02:000:0527 земельною ділянкою з кадастровим номером 4820986300:02:000:0004, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Враховуючи, що сторони висловили свою позицію щодо предмету спору у наданих до суду заявах по суті справи, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглянути справу за відсутність сторін та їх представників, так як їх неявка не перешкоджає встановленню обставин справи.
На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивачами надано до суду копії документів, що посвідчують їх особи, свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , батьком яких є ОСОБА_4 , свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , витяг про реєстрацію спадкової справи у спадковому реєстрі та відповідні довідки нотаріуса про прийняття позивачами спадщини після смерті ОСОБА_4 шляхом надання відповідних заяв.
Вказані документи підтверджують прийняття позивачами як спадкоємцями першої черги за законом (дітьми спадкодавця) на підставі ст.1261 ЦК України спадщини після смерті їх батька ОСОБА_4 .
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). 
На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За вимогами ч1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з копії державного акта серії ЯЗ № 242735 на право власності на земельну ділянку, виданого 21 вересня 2010 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 1.1 га кадастровий номер 4820986300:02:000:0004, розташованої в межах території Червоноукраїнської сільської ради Березанського району Миколаївської області (на час розгляду справи відноситься до Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, Український старостинський округ), цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Рішенням № РВ-0500177232024 від 29 листопада 2024 року державний кадастровий реєстратор відмовив ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки вбо її частини.
Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24 жовтня 2024 року, земельна ділянка кадастровий номер 4820986300:02:000:0527 площею 1.1 га розташована в Українському старостинському окрузі Березанського району Миколаївської області, форма власності - комунальна, власником є Коблівська сільська рада Березанського району Миколаївської області, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі запасу; технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель виготовлена 29 жовтня 2018 року; зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки, що відноситься до прибережної захисної смуги вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20 грудня 2018 року № 9143/14-18-СГ передано територіальній громаді сіл в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності згідно зі списком, загальною площею 5606,3836 га, які розташовані на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі земельну ділянку кадастровий номер 4820986300:02:000:0527 площею 1.1 га (п.529).
Земельні ділянки, передані за цим наказом, прийняті Коблівською сільською радою актом приймання-передачі від 22 грудня 2018 року та рішенням сесії вказаної ради від 15 січня 2019 року № 1.
19 грудня 2024 року виконавчий комітет Коблівської сільської ради видав довідку вих.№ 92 зем про те, що земельна ділянка площею 1.10 га кадастровий номер 4820986300:02:000:0004, яка належала на праві власності ОСОБА_4 , співпадає та/або перетинається з земельною ділянкою комунальної власності Коблівської сільської ради кадастровий номер 4820986300:02:000:0527 площею 1.1 га.
Зважаючи на неконкретність викладених у цій довідці відомостей ("співпадає та/або перетинається"), відсутність посилання на джерело наданої інформації (землевпорядну документацію), суд погоджується з позицією відповідача щодо її недостатності для встановлення співпадіння земельних ділянок.
На підставі ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;
в) визнання угоди недійсною;
г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;
ґ) відшкодування заподіяних збитків;
д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2022 року у справі №619/2766/19, викладено висновок, що доказами накладення однієї земельної ділянки на іншу повністю чи частково або відсутність такого накладення, у разі розбіжності у правовстановлюючих документах на землю та/або документації із землеустрою, є документи, сформовані кадастровим реєстратором в межах процедури державної реєстрації земельної ділянки за заявою власника або користувача, майбутнього власника або користувача, або висновки експерта у земельно-технічній експертизі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2024 у справі №686/27476/21.
У Постанові від 28 травня 2025 року у справі №357/7006/24 Верховний Суд зазначив, що належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі №515/1315/18.
Оскільки позивачами не виконано свого процесуального обов"язку доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, не надано суду достатні, допустимі та належні докази повного чи часткового співпадіння земельних ділянок, тому підстави для задоволення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя