Справа № 372/7258/25 
Провадження 2-773/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне

16 березня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та понесених судових витрат. В обґрунтування позову вказав, що 28.02.2025 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» Кредитний договір № 2507480, відповідно до умов якого отримав кредитні кошти в сумі 10 000 грн. В подальшому, 25.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25062025, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрах прав вимог. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №25062025 від 25 червня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2507480 від 28.02.2025 року в розмірі 23 400 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яку добровільно не сплачує, тому Товариство звернулось до суду з даним позовом.
29.12.2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
04.03.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача за довіреністю – Кальніченко Р.Ю., в якому остання вказала, що відповідач Заяву на отримання кредиту № 2507480 від 28.02.2025 року та Договір про споживчий кредит не укладав та не підписував. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в ІТС суб`єкта електронної комерції Pango.ua, отримання відповідачем логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Разом з цим, відсутні докази банківських операцій між кредитором та відповідачем. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
13.03.2026 року представник позивача – Ясницька Н.О. подала через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій вказала, що інформація про ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та Позичальник, як власник Особистого кабінету, в той час як ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформації не передбачена договорами факторингу. Вважає, що надані позивачем докази до позовної заяви є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів Позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.
Встановлено, що 28.02.2025 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» Договір про споживчий кредит № 2507480.
Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - 967489. 
Згідно умов договору загальна сума кредиту становить 10 000 грн., кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 28.02.2025 року. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 30 830 грн. Денна процентна ставка 0,86%.
Разом з цим, сторони погодили комісію за надання кредиту в сумі 30 грн. та комісію за обслуговування кредиту, що нараховується за ставкою 14,00% від суми кредиту та складає 30 800 грн.(п.1.5.1 та 1.5.2).
Відповідно до п. 1.5.4 нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 грн.
Пунктом 2.1 передбачено, що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Згідно платіжного доручення ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» перерахувало кошти на рахунок відповідача в сумі 10 000 грн.
25.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25062025, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрах прав вимог.
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №25062025 від 25.06.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2507480 від 28.2.2025 року в розмірі 23 400 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0, 00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 8 400 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5 000 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.
Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір, на виконання якого Товариство перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 10 000 грн.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням в сумі 10 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Разом з цим, суд не може задовольнити позовні вимоги про стягнення 5 000 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), з огляду на таке.
Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX передбачає звільнення позичальника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання згідно з договором кредиту (позики), укладеним банком чи іншим кредитодавцем (позикодавцем).
Вказаним Законом України «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, який діє і по даний час, тому відповідач як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, у зв`язку з чим передбачені законом підстави для стягнення з нього на користь позивача 5 000 грн. неустойки за кредитним договором, яка нарахована у період воєнного стану, у даному випадку відсутні.
Зважаючи на викладене, в цій частині в позові необхідно відмовити.
Щодо комісії за обслуговування кредиту у розмірі 8 400 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Умовами Договору про споживчий кредит № 2507480 від 28.02.2025 року сторони погодили сплату комісії за надання кредиту та сплату комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (п.1.5.1, 1.5.2 Договору).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.
З положення ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо включаються до реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки.
Окреме стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення є порушенням закону, в зв`язку з чим умова Договору яка передбачає таке стягнення є нікчемною на підставі ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, пункти 1.5.1, 1.5.2 Договору про споживчий кредит суд визнає нікчемними.
Крім того, Велика Палата ВС у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, ВП ВС зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).
Умовами кредитного договору відповідачу встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.
Ураховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту 1.5.2 кредитного договору, укладеного між позивачкою та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення суми комісії, задоволенню не підлягає.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 10 000 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 035,21 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 2507480 від 28.02.2025 року у розмірі 10 000 грн. та судові витрати в розмірі 1 035,21 грн., а всього стягнути 11 035,21 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 16 березня 2026 року.

Суддя: Т.В.Проць