Справа № 296/15034/25
2/296/1025/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення сзаборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) – Ревунов Р.О. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 в розмірі 253 698,52 грн.
1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 17.04.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.00602.003862158. Внаслідок не належного виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у сумі 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн. 
1.3. Зазначав, що 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12/89, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 02.12.2020, укладеним між позивачем та АТ «Ідея Банк», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 в розмірі 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 31.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/15034/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 
2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20).
2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
2.7. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 17.04.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Z06.00602.003862158, за умовами якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 530 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями, що визначені договором (а.с.5).
3.2. Кредит надавався на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.14 договору (п.1.2. кредитного договору). 
3.3. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 12,49% від залишкової суми кредиту (п.1.4 договору).
3.4. За обслуговування кредиту позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.11 договору).
3.5. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за кредитне обслуговування є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів і плати за кредитне обслуговування (Графік щомісячних внесків), є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3. зазначеного вище кредитного договору).
3.6. Згідно з пунктом 5.2. даного кредитного договору, договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
3.7. 17.04.2018 ОСОБА_1 також було укладено договір добровільного страхування життя, на випадок смерті в результаті нещасного випадку (а.с.7).
3.8. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування (а.с.6).
3.9. Згідно з ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту, ПАТ Ідея Банк, на виконання умов договору кредиту, надало відповідачу грошові кошти у сумі 90 894,98 грн та кошти на страховий платіж в сумі 8 635,02 грн (а.с.13).

3.10. З виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 сплачував кошти за кредитним договором, останній платіж було внесено відповідачем 16.04.2020 (а.с.22).
3.11. 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, за умовами якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги по реєстрам боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права такої вимоги (а.с.24-25).
3.12. Відповідно до реєстру боржників від 02.12.2020 до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 в розмірі 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн (а.с.27).
3.13. Відповідно до платіжної інструкції №16730 від 03.12.2020 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу №12/89 здійснило оплату на користь АТ «Ідея Банк» в сумі 8 360 000 грн (а.с.26 зворот).
3.14. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 розмір кредитної заборгованість відповідача становить 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн (а.с.23).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Z06.00602.003862158, за умовами якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 530 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями, що визначені договором.

5.2. Також, сторонами погоджено наступні умови кредитування: строк кредиту – 60 місяців; проценти в розмірі 12,49% від залишкової суми кредиту та плату за кредитне обслуговування щомісячно. 
5.3. Згідно з ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту, ПАТ Ідея Банк, на виконання умов договору кредиту, надало відповідачу грошові кошти у сумі 90 894,98 грн та кошти на страховий платіж в сумі 8 635,02 грн., а всього 99 530 грн.
5.4. Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.5. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.6. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.7. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.8. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.9. 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, за умовами якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги по реєстрам боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права такої вимоги.
5.10. Відповідно до реєстру боржників від 02.12.2020 до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 в розмірі 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн.
5.11. Суд визнає, що копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
5.12. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25).
5.13. З виписок по рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 сплачував кошти за кредитним договором.
5.14. Суд зауважує, що виписка з банківському рахунку є належним доказом користування кредитними коштами та наявності заборгованості, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання нею своїх обов`язків з погашення кредиту.
5.15. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20.
5.16. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 розмір кредитної заборгованість відповідача становить 253 698,52 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 99 421,28 грн., сума заборгованості за відсотками – 55 292,61 грн та сума заборгованості за комісіями – 98 984,63 грн.
5.17. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.18. Суд звертає увагу на те, що відсотки за користування кредитом позивачем нараховувалися в межах строку дії договору та за відсотковою ставкою погодженою сторонами.
5.19. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 154 713,89 грн., з яких: тіло кредиту – 99 421,28 грн та проценти – 55 292,61 грн. 
5.20. Щодо стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим комісіям.
5.21. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21) виснував , що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
5.22. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21).
5.23. Оскільки, в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію, то таку умову кредитного договору слід вважати нікчемною та такою, яка суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів», відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в сумі 98 984,63 грн.
5.24. Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 17.04.2018 грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 154 713,89 грн., з яких: тіло кредиту – 99 421,28 грн та проценти – 55 292,61 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову (60,98%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 320,57 грн за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №Z06.00602.003862158 від 17.04.2018 в розмірі 154 713 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот тринадцять) гривень 89 копійок та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 320 (дві тисячі триста двадцять) гривень 57 копійок.

3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія 
«Європейська агенція з повернення боргів»,
місцезнаходження за адресою:
01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30,
код ЄДРПОУ 35625014.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 
РНОКПП: НОМЕР_1 . 

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА