Справа №297/93/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ГАЛ Л. Л., при секретарі судового засідання Геревич Т.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Новікова І.С., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22 000 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу з 29 червня 2013 року, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року, розірвано. За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року, визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання (перебування).
ОСОБА_2 є моряком та з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на території України не перебуває. При цьому, після розірвання шлюбу між сторонами було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США щомісяця. Однак, станом на день звернення з даним позовом до суду, вказана домовленість відповідачем не виконується, що стало причиною звернення до суду із позовом про стягнення аліментів. При цьому, позивачка вважає, що розмір аліментів в сумі 22000 грн. є співмірним з доходами відповідача, а також є необхідним та буде достатнім для забезпечення належного рівня життя та гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами, власного житла не мають, змушені починати життя з початку в чужому для себе регіоні, що породжує додаткові витрати. У свою чергу ОСОБА_2 є молодою, здоровою людиною, має достатній рівень доходу, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання сина в заявленому розмірі.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України 18.03.2026 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Гетьман А.А. був поданий відзив на позовну заяву, строк подання якого ухвалою Берегівського районного суду від 20 березня 2026 року, був поновлений, згідно якого відповідач доводів позовної заяви не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, враховуючи наступне. Так, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, позивачка разом з дитиною стала проживати за іншою адресою, окремо від відповідача. До того ж, позивачка постійно перешкоджає відповідачеві бачитись та спілкуватись з їх спільним сином. Будь-які спроби відповідача поспілкуватись з сином позивачкою ігноруються, вона налаштовує проти нього дитину, не дозволяє йому бачитись з сином. Крім того, посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від утримання спільної дитини є неправдивими, оскільки останній регулярно надавав готівкою їй кошти на утримання дитини, ним регулярно проводилися перекази коштів на її банківську картку. Вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо підтвердження загального обсягу витрат, які змушена щомісячно нести позивачка на утримання неповнолітньої дитини. Позивачкою не зазначено та не доведено, які витрати вона несе щомісячно, утримуючи дитину, на підтвердження заявленої суми в розмірі 22000 гривень. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження потреб дитини, на утримання якої такі аліменти мають стягуватися, у доцільності стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Також зазначив, що відповідач і надалі буде утримувати та фінансово забезпечувати свою дитину, у розмірі необхідному для її фізичного, розумового і соціального розвитку. Але, на теперішній час відповідач постійного доходу не має, будь-які грошові кошти на розрахункових рахунках у нього відсутні, тобто Відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, і тому, щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 22000,00 гривень на утримання свого сина, не має можливості, через відсутність у нього відповідного постійного джерела доходу. Доводи позовної заяви відносно того, що відповідач має змогу сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 22000 грн. щомісяця виходячи виключно з того, що відповідач працює на іноземних суднах та отримує достатню заробітну плату, вважає безпідставними, оскільки робота моряка не є постійною зі стабільною заробітною платою та залежить від ринку праці, яка надається крюінговими компаніями з урахуванням різних умов пропонуючих контрактів. А тому, оскільки відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 22000 гривень, проте не відмовляється від свого обов`язку утримувати свою дитину, просив позов задоволити частково та визначити аліменти у розмірі 5000 грн. (а.с. 81-85, 90-91).
Відповідно до ст. 179 ЦПК України 23.03.2026 представник позивачки – адвокат Новікова І.С. подала до суду відповідь на відзив, зазначивши, що ОСОБА_1 ніколи не перешкоджала сину спілкуватися з батьком та вживала всіх заходів для забезпечення можливості таких зустрічей. Однак, під час перебування у батька на новорічні свята 2024-2025 року, між дитиною та відповідачем і його новою сім`єю стався конфлікт, після якого син відмовився їздити до батька. Крім того, на день народження у лютому 2025 року, відповідач відмовився придбати сину бажаний подарунок, внаслідок чого стосунки між ними теж погіршилися. З того часу, ОСОБА_2 і перестав надавати обумовлену раніше суму аліментів у розмірі 500 доларів США та направляє щомісячно 3500 грн.. Крім того, як вбачається з відповіді ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», ОСОБА_2 з 2021 року неодноразово надавалися посередницькі послуги з працевлаштування на суднах іноземних компаній. За останніми контрактами базова ставка відповідача становить 3082,00 доларів США на місяць, а тому щомісячний дохід ОСОБА_2 є значним, навіть з урахуванням того, що контракти укладаються з перервами (в середньому 2/2 місяці).
Крім того, позивачка вважає, що зазначаючи про свій мінливий дохід та скрутне матеріальне становище, ОСОБА_2 жодних доказів на ствердження такого не надав, як і будь-яких відомостей про рівень свого заробітку. Щодо обгрунтування витрат на дитину, зазначила, що ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 на початку повномасштабного вторгнення виїхали з окупованого Херсону та зараз проживають у м. Берегово, як ВПО, а тому змушені винаймати житло, сплачувати комунальні послуги, облаштовувати побут та фактично починати життя в незнайомому для себе регіоні. При цьому, відповідач у зв`язку з повномасштабним вторгненням не втратив звичний для нього вид та спосіб заробітку, а позивачка була змушена шукати собі джерела доходу на новому місці. Крім того, на утриманні позивачки перебуває матір пенсійного віку, яка виїхала разом з ними з окупованого Херсону. Враховуючи вищевикладене, вважають, що позовні вимоги є обгунтованими, а заявлений розмір аліментів таким, що є співмірним з доходами відповідача, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А тому, просила позовні вимоги задоволити повністю (а.с. 92-94).
У відповідності до ст. 180 ЦПК України 01.04.2026 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Гетьман А.А. подала до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого вважає доводи, викладені у відповіді на відзив необґрунтованими. Так, позивачка посилається на відповідь ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» та зазначає про наявність у відповідача значного доходу. Разом з тим, у самій відповіді зазначено, що вказане товариство не є роботодавцем моряків та не володіє інформацією щодо фактичного доходу моряків. А тому вважає, що наданий документ не підтверджує фактичний дохід відповідача; не містить інформації про реальні виплати; не підтверджує регулярність доходу. А наведені у ньому дані стосуються лише орієнтовної ставки за контрактом, а не фактичного щомісячного доходу. Позивачка фактично ототожнює ставку за контрактом із щомісячним доходом відповідача, що є помилковим. Як вбачається з наданих ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» документів, робота відповідача має строковий (контрактний) характер; виконується лише у період перебування у рейсі; супроводжується періодами повної відсутності доходу між контрактами. Навіть за твердженням позивачки, контракти укладаються з перервами (2/2 місяці), що прямо підтверджує відсутність безперервного доходу у відповідача. Крім того, вважає, що реальний дохід має визначатися як середньорічний. Як зазначалось вище, працевлаштування відповідача у 2024 та 2025 роках мало виключно контрактний, переривчастий характер. Навіть при умовному розрахунку, виходячи із зазначених у листі ставок, річний дохід відповідача за 2024 рік складає близько 13 364 доларів США, що в середньому становить близько 1114 доларів США на місяць, а за 2025 рік — близько 13 872 доларів США, що в середньому становить близько 1156 доларів США на місяць. Отже, зазначені в листі ставки 3013–3082 долари США є не постійним щомісячним доходом, а оплатою виключно за періоди фактичної роботи за контрактом. Таким чином, визначення аліментів виходячи із максимальної ставки під час окремого контракту є необґрунтованим, оскільки не відображає реального середньорічного доходу та фінансового становища відповідача. Також, звертає увагу суду на те, що позивачка повторно не надала жодного розрахунку витрат на дитину та жодного документального підтвердження необхідності таких витрат що найменш в сумі 44000 гривень щомісячно (оскільки обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків, а не тільки на Відповідача). Посилання на загальні життєві обставини (ВПО, оренда житла тощо) не є належним доказом саме витрат на дитину. Суд має визначати аліменти на підставі належних та допустимих доказів, а не на загальних твердженнях та припущеннях позивачки. Визначення аліментів повинно забезпечувати баланс як інтересів дитини так і реальних можливостей платника аліментів. Призначення аліментів у розмірі 22 000 грн., без встановлення стабільного доходу відповідача та без підтвердження необхідних витрат на дитину є таким, що не відповідає принципу справедливості і створить надмірний фінансовий тягар для відповідача на майбутнє. З огляду на вищевикладене та з врахуванням того, що позивачка просить суд визначити розмір аліментів виходячи з припущень про дохід відповідача та без належного підтвердження витрат на дитину, просить суд врахувати викладені доводи Врахувати викладені у даних запереченнях доводи, відповідач просить визначити розмір аліментів у межах 5000 грн. (а.с.113-115).
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини на які сторони посилалися, як на підставу своїх доводів та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Так, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/3327/22 від 09.05.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Дане рішення суду набрало законнної сили 09 червня 2023 року (а.с. 11-12 ).
За час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 березня 2024 року (а.с. 8).
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання (перебування). Дане рішення суду набрало законної сили 26 липня 2025 року (а.с. 13-16).
Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2026 року встановлений у розмірі 3512 грн., а тому, мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2026 року, становить 1 756, 00 грн.. 
Доводи відповідача про те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі через відсутність у нього постійного джерела доходу, а тому, аліменти в розмірі 22000,00 гривень на утримання свого малолітнього сина сплачувати не має можливості, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Так, згідно довідки ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», наданої на ухвалу Берегівського районного суду від 30 січня 2026 року про витребування доказів, ТОВ « Марлоу Навігейшн Україна» неодноразово було надано ОСОБА_2 посередницькі послуги з працевлаштування на суднах іноземних судновласників. З 2021 року ОСОБА_2 був працевлаштований, як старший механік. Його середня ставка за період з 19 квітня 2021 року по 01 березня 2026 року за підрахунками суду становила 2 920, 90 Доларів США. За останніми контрактами базова ставка становить 3082,00 доларів США на місяць. (а.с. 46-47).
Його працевлаштування у вказаний період підтверджується також відповідними угодами про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном №2367 від 01 квітня 2021 року, №5595 від 12 серпня 2021 року, №8927 від 27 грудня 2021 року, №6825 від 13 грудня 2022 року, №3458 від 23 травня 2023 року, №8728 від 21 грудня 2023, №5322 від 05 серпня 2024 року, №8589 від 30 грудня 2024 року, №3127 від 13 травня 2025 року, №8047 від 11 грудня 2025 року, та відповідно Актами надання-прийняття послуг до вказаних угод (а.с. 48-77).
Крім того, суд приймає до уваги що позивачка ОСОБА_1 отримала від відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 за період з 01.01.2024 по 01.02.2024 в розмірі 500 Доларів США, що стверджується скріншотом листування сторін та фотокопією розписки ОСОБА_1 від 01.01.2024, які знаходиться в матеріалах справи (а.с. 17-18).
Разом з тим, згідно скріншоту платіжного переказу у додатку «Приват24», ОСОБА_1 також отримала аліменти за березень-травень в розмірі 1501, 30 USD (а.с. 19).
На думку суду, добровільна сплата відповідачем аліментів в розмірі 500 Доларів США в користь позивачки свідчить про матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.
Твердження відповідача про те, що він неспроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 5000 грн., оскільки робота моряка не є постійною зі стабільною заробітною платою та залежить від ринку праці, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. 192 СК України у разі зміни матеріального стану платника аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що слід стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує також те, що утримувати неповнолітніх дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері дитини.
Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що кожна дитина, без винятку, потребує витрат на проживання, харчування та навчання, зокрема і придбання одягу, медичних засобів, канцелярських товарів, засобів гігієни, відвідування навчальних закладів і гуртків, та на все інше, що є необхідним для забезпечення її гармонійного фізичного та духовного розвитку.
Крім того, суд враховує, що позивачка та її малолітній син є внутрішньо переміщеними особами, а тому дитина може потребувати додаткових витрат, в тому числі для забезпечення відповідним житлом та створення належних умов для проживання дитини (а.с. 9-10).
Також, суд при вирішенні вказаного спору, законного та справедливого розміру аліментів констатує, що розмір аліментів у разі звернення позивачки до суду із заявою про видачу судового наказу в частині від заробітку (доходу) відповідача, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України становив би  заробітку (доходу) останнього, що приблизно 31 586, 03 грн., якщо враховувати його середню ставку за період з 19 квітня 2021 року по 01 березня 2026 року (2920, 90 доларів США (середня ставка відповідача з 19 квітня 2021 року по 01 березня 2026 року) Х 43, 2552 (офіційний курс Долара США до української гривні станом на 13.01.2026) = 126344, 11 грн.:1/4=31586, 03), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тобто не більше 35 120 грн..
Суд, враховуючи доводи сторін, приходить до переконання, що саме розмір аліментів в сумі 19000 грн. відповідатиме рівню доходу відповідача, і таке буде справедливим та об`єктивним по відношенню до дитини.
Враховуючи вищевикладене, обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину часто не є достатнім для належного забезпечення дитини всім необхідним, враховуючи доходи відповідача, його матеріальне становище, що останній має реальні можливо на даний час та спроможний сплачувати аліменти у значному розмірі, виходячи з розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 19000 гривень щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги позивачки, суд вважає задоволити частково.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_1 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 1331, 20 гривень.
Керуючись ст. ст. 180-182, 184 СК України, ст. ст. 141, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

рішив:
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце перебування якої зареєстровано як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) грн. 20 коп..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	  	Лайош ГАЛ