ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. Справа№ 911/343/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Отрюха Б.В.
суддів: Остапенка О.М. 
Сотнікова С.В. 

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:
від скаржника: Пилип В.М. - за ордером серії АА №1624262 від 16.09.2025 (в режимі відеоконференції);
ліквідатор ТОВ «Оленерго» арбітражний керуючий Скопич Я.В. - за посвідченням №2008 від 19.12.2019 (особисто);

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16 (суддя Лопатін А.В., повний текст ухвали складено та підписано - 27.10.2025)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оленерго»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі №911/343/16 в задоволенні клопотання ПАТ «Українська інноваційна компанія» б/н від 29.05.2025 про зміну черговості задоволення вимог кредиторів відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у своїй заяві заявник посилається на матеріали справи та звіти ліквідатора, стверджуючи про відсутність майна, яке могло б бути предметом застави. Проте останній не надав жодних документальних, речових, експертних або інших належних доказів, що підтверджували б фактичну неможливість використання цього майна для задоволення його вимог. Самі лише посилання на ці документи без належного підтвердження не можуть вважатися достатньою підставою для перегляду ухвалених судом рішень, внесення змін до реєстру вимог кредиторів або зміни черговості задоволення вимог кредитора.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 по справі № 911/343/16 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ «Українська інноваційна компанія» про відмову від забезпечення та зміну черговості задоволення вимог до боржника у справі № 911/343/16 у повному обсязі; прийняти відмову ПАТ «Українська інноваційна компанія» від забезпечення за договором застави майнових прав на рухоме майно №4 від 16.01.2014 р., за договором застави майнових прав на рухоме майно №1 від 14.11.2014 р. у розмірі 142 434 998, 29 грн; змінити черговість задоволення забезпечених вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» шляхом перенесення грошових вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» у розмірі 142 434 998, 29 грн., включених до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Оленерго», як забезпечених майном боржника, до 4 черги задоволення вимог кредиторів ТОВ «Оленерго» у справі № 911/343/16; зобов`язати ліквідатора банкрута внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Оленерго» шляхом перенесення грошових вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» у розмірі 142 434 998, 29 грн., включених до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Оленерго», як забезпечених майном боржника, до 4 черги задоволення вимог кредиторів ТОВ «Оленерго» у справі № 911/343/16.
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що позиція суду першої інстанції, викладеної в оскаржуваній ухвалі не узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №913/849/14.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом та не подали відзиви на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 апеляційну скаргу у справі № 911/343/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 у справі № 911/343/16 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/343/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оленерго» про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
14.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/343/16.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/195/26 від 20.01.2026 у зв`язку із перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/343/16.
Згідно з витягом до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 апеляційну скаргу у справі № 911/343/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Козир Т.П., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 у справі № 911/343/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16 залишено без руху.
30.01.2026 через систему «Електронний суд» від Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/491/26 від 10.02.2026 у зв`язку із перебуванням судді Козир Т.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/343/16.
У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 апеляційну скаргу у справі № 911/343/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі № 911/343/16, серед іншого, задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16; відкрито апеляційне провадження у справі № 911/343/16; розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16 призначено на 01.04.2026.
12.03.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», адвоката Пилипа Володимира Марковича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі №911/343/16 задоволено заяву представника Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», адвоката Пилипа Володимира Марковича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 01.04.2026 з`явився представник скаржника та ліквідатор ТОВ «Оленерго» арбітражний керуючий Скопич Я.В.
Інші представники учасників справи в судове засідання 01.04.2026 не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника скаржника та ліквідатора ТОВ «Оленерго» арбітражного керуючого Скопича Я.В.

Позиції учасників справи
У судовому засіданні 01.04.2026 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ «Українська інноваційна компанія» про відмову від забезпечення та зміну черговості задоволення вимог до боржника у справі №911/343/16 у повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/343/16 про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ«Оленерго».
Постановою Господарського суду Київської області від 13.06.2018 у справі №911/343/16 ТОВ «Оленегро» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2016 закінчено попереднє засідання господарського суду, затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Оленерго» до якого включено, зокрема: ПАТ "Український інноваційний банк" з грошовими вимогами у розмірі 74 859 361,80 грн., з яких: 2756,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 35 670 636,49 грн. В четверту чергу, 39 185 969,31 грн. в шосту чергу. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Оленерго» вимоги ПАТ «Український інноваційний банк» у розмірі 190 182 621,54 грн., як забезпечені майном боржника. Вказані вимоги підлягають погашенню за рахунок майна ТОВ Оленерго, що є предметом забезпечення в позачерговому порядку.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.09.2017 клопотання про заміну кредитора на правонаступника задоволено, замінено кредитора у справі № 911/343/16 про банкрутство ТОВ «Оленерго» ПАТ «Український інноваційний банк» на його правонаступника - ПАТ «Українська інноваційна компанія».
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2020 клопотання ПАТ «Українська інноваційна компанія» від 17.09.2020 про заміну кредитора на правонаступника задоволено, замінено кредитора ПАТ «Українська інноваційна компанія» на правонаступника ТОВ «Старт Фінанс» в частині кредиторських вимог до банкрута в розмірі 46 844 699,08 грн., що виникли з кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.06.2014 № 5010 (зі змінами); з договору про переведення боргу від 17.03.2015, та забезпечені заставою майна боржника згідно договору іпотеки від 17.10.2014.
29.05.2025 через систему "Електронний суд" від ПАТ "Українська інноваційна компанія" надійшло клопотання про зміну черговості задоволення вимог кредиторів, в якій останнє просило суд: прийняти відмову ПАТ "Українська інноваційна компанія" від забезпечення за договором застави майнових прав на рухоме майно №4 від 16.01.2014 та №1 від 14.11.2014 у розмірі 142 434 998,29 грн.; змінити черговість задоволення забезпечених вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" шляхом перенесення грошових вимог ПАТ "Укрінком" у розмірі 142 434 998,29 грн., включених до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Оленерго" як забезпечених майном боржника, до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у справі №911/343/16; зобов`язати ліквідатора банкрута внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Оленерго" шляхом перенесення зазначених грошових вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" у розмірі 142 434 998,29 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.
В обґрунтування поданого клопотання ПАТ "Українська інноваційна компанія" зазначає, що ухвалою суду від 04.08.2016 (у межах справи №911/343/16 про банкрутство ТОВ "Оленерго") затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимоги ПАТ "Український інноваційний банк", правонаступником якого є ПАТ "Українська інноваційна компанія". Частина цих вимог у розмірі 143 337 922,46 грн. визначена як забезпечена майном боржника за договорами застави майнових прав на рухоме майно № 4 від 16.01.2014 та №1 від 14.11.2014.
Як вказує заявник, предмети застави - майнові права на нафтопродукти, газові ресурси та окремі транспортні засоби - фактично відсутні у власності боржника, а документи, що підтверджують наявність таких прав чи товарів, - відсутні (згідно з матеріалами справи та звітами ліквідаторів).
Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 593 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право застави припиняється, зокрема, у разі втрати предмета застави.
Частиною другою статті 587 ЦК України визначено, що заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов`язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором. Виходячи з вимог статті 579 ЦК України та статті 7 Закону України "Про заставу", предмет застави може бути замінений лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ураховуючи наведене, втрата предмета застави означає неможливість задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна. Оскільки провадження у справі перебуває на стадії ліквідації, заміна предмета застави є неможливою. У зв`язку з цим ПАТ "Українська інноваційна компанія" позбавлене можливості задовольнити свої вимоги за рахунок застави та звернулося до суду із клопотанням про відмову від забезпечення і зміну черговості задоволення вимог до боржника у справі № 911/343/16.
За наслідками розгляду вищевказаного клопотання, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Українська інноваційна компанія» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини першої ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Частиною шостою статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
За змістом статті 6 КУзПБ провадження у справі про банкрутство, зокрема юридичної особи, є судовим процесом, який складається з окремих процедур, кожна з яких (розпорядження майном, санація, ліквідація) має певні етапи її проведення та передбачає відповідні судові дії.
Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою господарського суду Київської області від 09.03.2016 порушено провадження у справі №911/343/16 про банкрутство ТОВ "Оленерго", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинним на той момент), введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Оленерго".
25.03.2016 ПАТ "Український інноваційний банк" було подано до суду заяву з грошовими вимогами до боржника на суму 265 039 227,94 грн.
За наслідками розгляду відповідної кредиторської заяви (та низки інших), ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2016, крім іншого, визнано кредитором з грошовими вимогами до боржника: ПАТ "Український інноваційний банк" на суму 265 041 983,34 грн.
За результатами попереднього засідання від 04.08.2016 також затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Оленерго" в сумі 548 484 449,18 грн., до якого включено: ПАТ "Український інноваційний банк" з грошовими вимогами у розмірі 74 859 361,80 грн., з яких: 2756,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 35670636,49 грн. - в четверту чергу, 39185969,31 грн. - в шосту чергу; окремо внесено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Оленерго" вимоги ПАТ "Український інноваційний банк" (правонаступником якого є ПАТ "Українська інноваційна компанія", ухвала суду від 13.09.2017) у розмірі 190 182 621,54 грн., як забезпечені майном боржника; зазначено, що вказані вимоги підлягають погашенню за рахунок майна ТОВ "Оленерго", що є предметом забезпечення в позачерговому порядку.
Місцевим господарським судом встановлено, що зазначена вище ухвала сторонами не оскаржувалась в цій частині та наразі є чинною.
Разом з тим, наразі кредитор звернувся до Господарського суду Київської області із клопотанням про зміну черговості своїх вимог до боржника, які, хоча й були раніше визнані ухвалами суду як забезпечені заставою майна боржника у відповідній частині, проте, з огляду на фактичну відсутність предмета застави, що унеможливлює задоволення таких вимог за рахунок заставного майна, на думку заявника, підлягають приведенню віднесення до вимог четвертої черги, як то передбачено положеннями чинного на даний час КУзПБ.
Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, що КУзПБ не містить спеціальної процедури перенесення або внесення змін до реєстру вимог кредиторів, а визначення черговості вимог та будь-які зміни в реєстрі повинні ґрунтуватися на законі та оформлюватися на підставі судового рішення.
Проаналізувавши відповідні положення Кодексу, суд зазначає, що він не передбачає процесуальної можливості вносити зміни до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою попереднього засідання суду під час розгляду вимог конкурсних або забезпечених кредиторів, окрім таких випадків: 1) визнання вимог конкурсного та/або забезпеченого кредитора повністю або частково після формування реєстру з вимогами, вже визнаними судом на попередньому засіданні; 2) за результатами перегляду ухвали господарського суду в апеляційному або касаційному порядку; 3) за наявності нововиявлених обставин; 4) у разі правонаступництва.
Так, частиною першою статті 43 КУзПБ передбачено, що у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Частиною третьою статті 47 цього кодексу визначено, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.
Згідно з частиною десятою статті 48 КУзПБ проведення зборів кредиторів у зв`язку із зміною реєстру вимог кредиторів або обрання (переобрання) комітету кредиторів у зміненому чи новому складі не можуть бути самостійною підставою для зміни або перегляду попередньо прийнятих зборами або комітетом кредиторів рішень.
Абзацами 4, 5 частини шостої статті 45 КУзПБ визначено, що прийнята за наслідком розгляду вимог конкурсних або забезпечених кредиторів поза межами попереднього судового засідання ухвала місцевого суду про визнання чи відхилення (повністю або частково) спірних кредиторських вимог є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Щодо нововиявлених обставин судом застосовуються приписи ГПК України.
Водночас, норми КУзПБ не містять положень, а висновки Верховного Суду, зокрема в постанові від 09.07.2020 у справі № 916/177/17, та висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц про застосування норм КУзПБ у часі, не містять правових позицій щодо перегляду судом вимог кредитора (забезпеченого кредитора) з внесенням відповідних змін до реєстру вимог кредиторів, зокрема в частині черговості задоволення вимог цього кредитора, визначеної як в чинному та не скасованому рішенні суду, так і в реєстрі вимог кредиторів, затвердженому чинним рішенням суду, з тих підстав, що після ухвалення цих рішень кредитор вирішив установити інший порядок черговості задоволення кредиторських вимог. Аналогічні висновки окрім перелічених постанов викладені й у постанові Верховного Суду 25.05.2021у справі №Б8/065-12.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що корегування черг включення вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів у заявленому кредитором порядку не передбачено законодавством про банкрутство та не може бути підставою для внесення змін до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.
Крім того, заявник, посилаючись на позицію КГС ВС від 07.11.2019 у справі № 913/849/14, стверджує, що заставний кредитор має право звернутися до суду із заявою про внесення змін до реєстру вимог кредиторів та віднесення вимог до черговості четвертої черги у разі доведення факту загибелі предмета застави.
Приписами статей 73-79 ГПК України визначено, що для обґрунтування своїх вимог або заперечень кожна сторона зобов`язана надати належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують обставини, на які вона посилається. Докази повинні стосуватися предмета доказування, бути достовірними, отриманими законним шляхом, а також такими, що дають змогу суду сформувати об`єктивне переконання щодо наявності або відсутності відповідних фактів.
Водночас, у своїй заяві заявник посилається на матеріали справи та звіти ліквідатора, стверджуючи про відсутність майна, яке могло б бути предметом застави. Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, він не надав жодних документальних, речових, експертних або інших належних доказів, що підтверджували б фактичну неможливість використання цього майна для задоволення його вимог. Самі лише посилання на ці документи без належного підтвердження не можуть вважатися достатньою підставою для перегляду ухвалених судом рішень, внесення змін до реєстру вимог кредиторів або зміни черговості задоволення вимог кредитора.
Суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не тлумачиться як вимога детально відповідати на кожен довід (справа "Трофимчук проти України").
Окрім того, суд наголошує на принципі добросовісності, який передбачає сумлінну та чесну поведінку учасників у виконанні своїх юридичних обов`язків і реалізації суб`єктивних прав. Цей принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що бере свій початок у римській максимі non concedit venire contra factum proprium ("ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці") і є вираженням доктрини equitable estoppel, яка в системі загального права спрямована на недопущення ситуацій, коли одна сторона займає позицію, що суперечить її попередній поведінці або заявам, ставлячи іншу сторону у невигідне становище.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внесені до реєстру вимог кредиторів дані, визначені відповідною ухвалою суду, яка є чинною та не скасованою у встановленому законом порядку, не підлягають перегляду чи зміні в частині черговості задоволення таких вимог.
Доводи апелянта щодо необхідності зміни черговості задоволення вимог не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки обставин, які вже були предметом дослідження суду, що не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що клопотання кредитора про зміну черговості його вимог до боржника у справі № 911/343/16 обґрунтовано залишено судом першої інстанції без задоволення, а підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.
Інші твердження апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» необґрунтованою та такою, що не підлягають задоволенню, на ухвала Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/343/16 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі №911/343/16 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Справу № 911/343/16 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови складено та підписано - 09.04.2026.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх 

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков