Справа № 587/259/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором, -
ВСТАНОВИВ:

Позивача, в особі директора Ткаченко М., звернулось до суду з вищевказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №101281157 від 12.09.2021 року у розмірі 24007,91 грн, а також судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 12.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір №101281157 за умовами якого надано кредит в сумі 6 000,00 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, проценти за кредитним договором нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування, стандартна процентна ставка за користування кредитом 5%, узгоджені умови пролонгації. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач не виконував передбачені договором зобов`язання, грошові кошти не повертав, проценти за користування кредитом не сплачував.
10.02.2022 року на підставі договору про відступлення права вимоги №10-02/2022-50 до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитним договором №101281157.
10.01.2023 на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за кредитним договором № 101281157. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача.
Станом на день подання позовної заяви загальна заборгованість за вказаним договором складає 24007,91 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4480,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18867,91 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн., заборгованість за комісіями – 660,00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних - 0.00 грн.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 27.01.2026 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначає про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу його реєстрації судом направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, проте повідомлення повернулись до суду без вручення з відмітками поштового відділення: «адресат відсутній».
Згідно з положеннями ч.7,8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині першій ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із п.6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (ч. 5 ст. 11 Закону України № 675-VIII).
Згідно із ч.6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч.8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. 
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як вбачається з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 12.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №101281157.
У Договорі сторони узгодили наступні істотні умови: сума кредиту - 6 000,00 грн.; строк кредиту - 30 днів з 12.09.2021; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 12.10.2021 року; комісія за надання кредиту – 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 2250.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором – фіксована; п. 1.3 передбачена пролонгація строку кредитування. 
Договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби і підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором R81113 12.09.2021 о 23:58. (матеріали в електронному вигляді)
Таким чином, останній прийняв пропозицію Товариства про укладання кредитного Договору, погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтвердив, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.
Факт укладення договору відповідачем не заперечується. 
На підтвердження перерахування грошових коштів позивачем долучено квитанцію 1761935109 від 12.09.2021 року про перерахування через платіжну систему LiqPay коштів в сумі 6 000,00 грн, згідно договору 101281157, номер платіжного інструменту 516875*81 (матеріали в електронному вигляді). Таким чином, ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконало свої зобов`язання, перерахувавши грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн.
Враховуючи положення Закону України "Про платіжні послуги", інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити. Суд бере до уваги також відсутність будь-яких заперечень щодо вказаних обставин зі сторони Відповідача.
Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості, визначена первісним кредитором сума заборгованості за Договором №101281157 від 12.09.2021 року становить 20870,91 грн., з яких: 4480,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 15731,91 грн - заборгованість за відсотками; 660,00 грн - заборгованість за комісією.
Право вимоги за Договором №101281157 від 12.09.2021 року перейшло до Позивача внаслідок наступних правочинів:
10.02.2022 було укладено договір № 10-02/2022-50 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101281157.
Факт належного відступлення права вимоги підтверджується: платіжним дорученням від 11.02.2022 року №0330100000 оплата лоту згідно договору факторингу № 10-02/2022-50 від 10.02.2022; Актом приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу від 10.02.2022 року; Реєстром боржників до договору факторингу та витягом з Реєстру боржників згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. (матеріали в електронному вигляді)
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101281157.
Факт належного відступлення права вимоги підтверджується: Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року; Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 10.01.2023 року; Реєстром боржників до договору факторингу від 10.01.2023 року та витягом з Реєстру боржників до договору факторингу від 10.01.2023 року, згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. (матеріали в електронному вигляді)
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є належним позивачем у справі.
Відповідач у встановлений Договором строк кредитні кошти не повернув та проценти за їх користування не сплатив. Станом на дату формування позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» становить 24007,91 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4480,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18867,91 грн., заборгованість за комісіями – 660,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн, інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних - 0.00 грн.
Відповідач своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження не реалізував, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, а також доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого позивачем розрахунку. 
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в ході судового розгляду справи знайшли своє обґрунтоване підтвердження позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в сумі 4480,00 грн.
Що стосується стягнення процентів за користування кредитом, то суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір передбачає нарахування процентів за користування кредитом в сумі 2 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором – фіксована; передбачена також комісія за надання кредиту в сумі 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту одноразово. (матеріали в електронному вигляді)
Позивач просить стягнути заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 18 867,91 грн. 
Згідно з наданими Позивачем розрахунками заборгованості, заявлена сума відсотків складається з нарахованих первісним кредитором ТОВ "МІЛОАН" за період з 12.09.2021 року по 20.01.2022 року в розмірі 15731,91грн, та відсотків нарахованих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в розмірі 3136,00грн за період з 10.02.22 по 10.01.23 року, тобто на дату відступлення права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату відсотків до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (пункт 91 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).
За умовами Договору, зокрема розділу про пролонгацію, сторони погодили порядок нарахування процентів у разі продовження користування коштами після спливу початкового строку. Договором передбачено, що збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Як вбачається з матеріалів справи, строк кредитування за вказаним Договором становив 30 днів, тобто з 12.09.2021 по 12.10.2021 року. Відповідач продовжив користуватися кредитними коштами. Максимальний строк продовження (пролонгації) становить 60 днів. Таким чином, період правомірного нарахування відсотків за цим Договором сплив 11.12.2021 року.
Суд встановив, що сума відсотків у розмірі 15 731,91 грн, яка була нарахована ТОВ "МІЛОАН", охоплює період з 12.09.2021 по 20.01.2022. Цей період частково виходить за межі погодженого сторонами строку кредитування та максимального строку пролонгації. Нарахування частини відсотків за період з 12.12.2021 року по 19.01.2022 року в сумі 6 995,91 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Так само не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення суми відсотків у розмірі 3136,00 грн, яка була нарахована ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" за період з 10.02.2022 по 10.01.2023 року, оскільки її нарахування виходить за межі встановленого Договором строку кредитування та максимального строку пролонгації.
При цьому, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту в сумі 660,00 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд визнав, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з мотивів та розрахунку, наведеного судом. 
Так, суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 13 876,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 480,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 8 736,00 грн., заборгованість за комісіями – 660,00 грн.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію про сплату позивачем судового збору у сумі 2662,40 грн. (а.с.7)
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1 538,87 грн (13 876,00 грн х 100 / 24 007,91 грн = 57,8%; 2 662,40 грн. х 57,8% = 1 538,87).
Також позивач просить відшкодувати 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
На підтвердження витрат щодо надання правової допомоги, позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року; Тарифи на послуги; Заявку на надання юридичної допомоги №277 від 01.12.2025 року; витяг з Акту №17 від 31.12.2025 року про наданих юридичної допомоги, згідно якого сума наданих послуг складає 13 000,00грн. (матеріали в електронному вигляді)
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У постанові від 28.12.2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Отже, подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Суд враховує, що спір кваліфікується як малозначний, розглядався у порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами, без участі представника позивача у судовому засіданні, позовна заява відповідає типовій (шаблонній) формі в однотипних справах, позов з матеріалами, а також докази по справі подані до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», а тому заявлені судові витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 13 000,00 грн є надмірними та такими, що можуть створити необґрунтований тягар для відповідача 
З огляду на ці обставини, обґрунтований та розумний розмір судових витрат на оплату послуг адвоката у цій справі не повинен перевищувати, на думку суду, 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" суму заборгованості за Договором №101281157 від 12.09.2021 року в розмірі 13 876 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) гривень 87 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 87 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 09.03.2026 року.

Суддя       О.А. Степаненко