ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/15632/24 пров. № А/857/21491/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (суддя–Дорошенко Н.О., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту рішення – 25 квітня 2025 року), 
в адміністративній справі №460/15632/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У грудні 2024 року позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.10.2024 за №172650009667 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку; 2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 21.10.2024. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 29.10.2024 №172650009667 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи 21.10.2024. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо визначення права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, що призвело до неправильного вирішення спору. Так, згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 28 рік 07 місяців 23 дні. Зауважує скаржник, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії із застосуванням ст. 55 Закону №796-ХІІ особа мала постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, що підтверджується довідкою про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування. Вказує про те, що постійне місце роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживання, відтак факт навчання в Хомутецькому ветеринарно-зоотехнічному технікумі заперечує факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення в цей період. З урахуванням такого немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи третьої категорії через відсутність необхідного страхового стажу. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Остки Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області. 
Відповідно до довідки №1534, виданої 29.05.2024 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). 
Згідно з довідкою від 04.10.2024 №1146, виданою Рокитнівською селищною радою, позивач зареєстрований та постійно проживає в с. Остки Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області з 26.04.1986 по 10.05.1989, з 30.04.1992 по 05.02.1993, з 07.04.1993 по даний час. 
Позивач ОСОБА_1 звернувся 21.10.2024 до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.10.2024 №172650009667 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: держав - учасниць Співдружності Незалежних періоди роботи в республіці Білорусь з 01.06.1992 по 01.02.1993, з 02.10.1995 по 04.12.1995, з 18.12.1995 по 12.02.1996, згідно трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 01.06.1992, оскільки за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти 3 Угоди про гарантії прав громадян Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року. До періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період з 26.04.1986 по 28.02.1989, згідно довідки № 1146 від 04.10.2024, оскільки позивач навчався в Хомутецькому ветеринарно-зоотехнічному технікумі (диплом НОМЕР_2 ), що знаходиться в м. Полтава. Документами підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993 — 10 місяців 12 днів. Страховий стаж позивача становить 28 років 07 місяців 23 дні (а.с. 8). 
Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).
Виходячи з аналізу наведених норм, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку має особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.
Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.
Суд встановив, що підставою для прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку є факт не підтвердження проживання (роботи) ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 6 років. 
Відповідно до статті 15 Закону №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Апеляційний суд встановив, що згідно з довідкою від 04.10.2024 №1146 позивач проживає в с. Остки Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області з 26.04.1986 по 10.05.1989, з 30.04.1992 по 05.02.1993, з 07.04.1993 по 04.10.2024 (дата видачі довідки).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Остки Рокитнівського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.
Довідкою від 04.10.2024 №1146 засвідчено факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 10.05.1989 (3 роки 0 місяців 15 днів), з 30.04.1992 по 05.02.1993 (9 місяців 7 днів), з 07.04.1993 по 04.10.2024 (31 рік 5 місяців 28 днів).
В матеріалах справи відсутні докази визнання такої довідки органу місцевого самоврядування недійсною.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази проживання позивача на території м. Полтави у період з 26.04.1986 по 28.02.1989, а тому покликання відповідача на те, що в цей період позивач, навчаючись в Хомутецькому ветеринарно-зоотехнічному технікумі, проживав в такому населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є лише його припущенням. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції правильне прийняв рішення про необхідність визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 29.10.2024 №172650009667. 
Також у зобов`язальній частині позовних вимог суд першої інстанції обгрунтованого дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із врахуванням того, що в досліджуваній ситуації є наявними усі умови, які є необхідними для призначення позивачу відповідної пенсії. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року в адміністративній справі №460/15632/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська