Справа № 216/224/26
провадження 2/216/2004/26

РІШЕННЯ
іменем України

22 квітня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.
за участю секретаря судового засідання Шакули Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилась донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому шлюб між сторонами було розірвано. До повноліття дитини відповідач на підставі рішення суду сплачував аліменти на її утримання, проте ІНФОРМАЦІЯ_2 донька досягла повноліття та на поточну дату є студенткою 3-го курсу денної форми навчання КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР. Хоча донька й навчається за держзамовленням, однак навчання потребує додаткових витрат: витрат на проїзд, харчування, забезпечення особистого побуту дитини. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, є працездатною особою. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання.
З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, його представник, адвокат Васильченко Г.І., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що до того як доньці виповнилось 18 років відповідач сплачував по 25% від доходу, проте донька продовжила навчання і її мама просить суд стягнути знову 25% від доходу. В середньому до 18 років за останній рік відповідач сплачував аліменти на доньку від 11 до 19 тисяч грн. Відповідач є військовим і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 21.12.2022, є учасником бойових дій. Враховуючи, що донька навчається на бюджеті, тобто витрат на оплату навчання не несе, то суми у 10000,00 грн буде більш ніж достатньо. Доказів щодо того, що донька потребує більше грошових коштів, більшої матеріальної допомоги позивачем не надано. Зважаючи на особу відповідача, який з 2022 року перебуває на захисті України від збройної агресії рф, неодноразово брав участь в бойових діях, внаслідок чого має проблеми зі здоров`ям, враховуючи розмір грошового забезпечення відповідача, вважає, що розміру аліментів 1/6 частки (близько 10 тис грн) від доходу відповідача буде більш ніж достатньо для забезпечення доньки, яка навчається на бюджетній основі.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони по справі. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.01.2008. 
На теперішній час ОСОБА_4 є повнолітньою особою та відповідно до договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №73 від 15.09.2023 та довідки №336 від 16.12.2025 є студенткою 3-го курсу КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР, на спеціальності 223 «Медсестринство», освітня програма «Сестринська справа», денна форма навчання, бюджетне фінансування. Вступила до коледжу 01.09.2023, очікувана дата закінчення навчання 30.06.2027.
Спільна дитина сторін – ОСОБА_4 проживає разом з позивачем по справі, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №844 від 04.02.2022.
Відповідач з 21.12.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №1643/701 від 13.01.2023, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.07.2024. 
З довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2026 слідує, що з січня 2025 року по січень 2026 року відповідач отримував регулярний, щомісячний дохід та з його доходи проводились відрахування на сплату аліментів.
Відповідно до висновку МРТ від 07.11.2025 у відповідача виявлено захворювання, а саме: дифузне випинання міжхребцевого диску С5-6 з дегенеративним стенозом хребетного каналу та міжхребцевих отворів. МР-ознаки мієлопатії на рівні С5-6, ймовірно компресійної. Дегенеративні зміни міжхребцевих дисків. Спондильоз. Спондилоартроз. Гіпоплазія лівої хребетної артерії. Кісти правої гайморової пазухи. 
Лікарем-невропатологом рекомендовано стаціонарне лікування.
Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною третьою ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ст. 182 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже судом встановлено, що на момент розгляду справи спільна донька сторін по справі – ОСОБА_4 досягла повноліття, проживає разом з матір`ю, продовжує навчання у КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки власних доходів не має, перебуває на утриманні матері, не в змозі самостійно утримувати себе та забезпечувати витрати на проїзд, харчування та предмети першої необхідності, відповідач сплачував аліменти на утримання дитини до її повноліття, після повноліття дитини добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча є здоровою та працездатною особою, проходить військову службу в лавах ЗСУ, має стабільну заробітну плату. 
Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому з урахуванням матеріального положення сторін, враховуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а його повнолітня донька потребує допомоги у зв`язку із навчанням, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на період навчання доньки, але не більш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
На переконання суду саме такий розмір аліментів буде достатнім, не обтяжливим для відповідача та відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження несення позивачем будь-яких витрат, спрямованих на організацію навчання, як нерелевантні, адже наявність факту навчання доньки та проживання разом з позивачем вказує на ту обставину, що такі витрати безумовно здійснюються, зокрема витрати на сам освітній процес, проїзд, харчування, одяг, канцелярію, засоби гігієни, дозвілля, тощо.
Також суд зауважує, що факт перебування відповідача з 2022 року на захисті України від збройної агресії рф та його участь в бойових діях не є підставою для звільнення від обов`язку батька по утриманню доньки, яка продовжує навчання, а надані відповідачем медичні документи, хоча й підтверджують хворобливий стан здоров`я останнього, проте доказів фактичних матеріальних витрат на здоров`я та їх розмір, які б впливали на визначення аліментів у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, суду відповідачем не надано, тому вказані обставини залишаються поза увагою суду.
Крім цього, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 181, 182, 191, 198-200 СК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 274, 354-355 ЦПК України суд,-
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Стягнення аліментів розпочати з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 14 січня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання (знаходження): АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання (знаходження): АДРЕСА_2 .
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя         Р.О.КУЗНЕЦОВ