Справа № 537/7850/25
Провадження №2/524/2082/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2026 року м.Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: 
головуючого судді – Алексашиної Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання – Сінельнік В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В:
 
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позові вказала, що 06.10.2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають трьох спільних неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає,що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що в свою чергу призвело до втрати почуття поваги та любові. Впродовж кілька років подружжя не підтримує сімейно-шлюбні відносини, не веде спільного господарства. 
Позивачка зазначає, що діти за спільною згодою залишаться проживати разом із нею.
Спору про поділ майна подружжя не має. 
Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « ОСОБА_6 ». 
Позивачка просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 , залишити з нею місце проживання неповнолітніх дітей.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позову розгляд справи прохала проводити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. /а.с.3/
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, прохає не надавати строк на примирення.
З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 06 жовтня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. /а.с.5/
Від шлюбу подружжя має трьох спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.16, 17, 18/
Судом також встановлено, що сторони намірів зберегти сім`ю не мають, сім`я фактично припинила існування, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей.
Щодо позовної вимоги про залишення проживання дітей з матір`ю суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Суд враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20.
У вказаній справі Верховний Суд нагадав зміст постанови від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), у якій Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Верховний Суд вказав на те, що суди встановили, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення суду такого: «Малолітнього сина, залишити на проживання з матір`ю», не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з матір`ю.
Верховний Суд врахував, що заявник не подавав до суду першої інстанції заперечень проти залишення дитини проживати разом з матір`ю, не доводив, що місцем проживання дитини після припинення фактичних шлюбних відносин подружжя є місце проживання батька, а тому доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Згідно наданих витягів з реєстру територіальної громади неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання разом з матір`ю (позивачкою у справі) ОСОБА_1 . /а.с.12, 13, 14, 15/
У поданій заяві від 19.02.2026 року батько дітей (відповідач у справі) ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Таким чином, сторони досягли згоди щодо місця проживання спільних дітей з матір`ю.
Разом з тим, суд враховує, що дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вже досягла 15 років, а тому не є малолітньою в розумінні ст.31 ЦК України. У відповідності до положень ч.3 ст.160 СК України вона може самостійно визначати місце свого проживання.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для зазначення у рішенні суду відомостей про визначене місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 .
Водночас, суд вважає за можливе одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання про залишення малолітніх синів проживати разом із матір`ю.
В разі виникнення між матір`ю та батьком спору щодо місця проживання малолітніх дітей, такий спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, із зазначенням відомостей про місце проживання малолітніх дітей з матір`ю.
Сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4-13, 141, 209-246, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 06 жовтня 2001 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції під актовим записом №866 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розірвати.
При внесенні відомостей до державного реєстру актів цивільного стану громадян позивачці залишити прізвище - « ОСОБА_6 ».
Малолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю – ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Алексашина Н.С.