ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8112/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕСТ-С” на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2025 ( суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/8112/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕСТ-С” до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕСТ-С» (надалі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі – відповідач), в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 29.07.2025 № ОПШ 020238 про застосування адміністративно-господарського штрафу;
визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 29.07.2025 № ОПШ 020239 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при складенні Акту рейдової перевірки від 19.06.2025 № ОАР 006630, так і постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ 020239 від 29.07.2025, відсутнє нормативно-правове обґрунтування того, що саме а/д С-0411206 являється дорогою місцевого значення, і залишається не зрозумілим, так це автомобільна дорога загального користування, вулиця чи дорога населеного пункту тощо і на підставі якого саме рішення та якого органу влади або місцевого самоврядування це визначено. Зазначає, що недопущення порушення вказаних чинним законодавством вимог, може відбуватися виключно при наявності належного маршрутного, інформаційного орієнтування на дорогах, за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки або інших засобів, порядок та встановлення яких передбачено ДСТУ 4100:2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування». Зазначає, що фактичне зважування транспортного засобу, вантажу не проводилося. Відомості про проведення габаритно вагового контролю відсутні. Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено без фактичного зважування ТЗ, виключно на підставі товарно-транспортної накладної, яка в розумінні ст.70 КАСУ, не може бути належним та допустимим доказом у справі. Щодо постанови № ОПШ 020238 від 29.07.2025, яку було винесено за не надання документів водієм, зазначив, що всі необхідні документи на транспортні засоби та вантаж водієві було видано позивачем перед рейсом, а не надання документів контролюючій особі було виключно ініціативою водія, що підтверджується відео записом проведення перевірки. Позивач вважає спірні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними. Просить позовну заяву задовольнити.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що розрахунок інспектора щодо перевищення вагових параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних (відсутня похибка пристрою), а тому склад правопорушення, згідно оскаржуваної постанови відсутній через відсутність перевищення встановлених законодавством вагових норм.
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
19.06.2025 о 14 год. 11 хв. (місце проведення перевірки: Дніпропетровська обл., с. Радісне, а/д С041206) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 12.06.2025 №000209 проведено перевірку транспортного засобу марки автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_2 ) разом із спеціалізованим напівпричіпом марки LAG номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_4 ), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕСТ-С», за результатами якої складено акт від 19.06.2025 № ОАВ 000425 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт від 19.06.2025 № ОАР 006630 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Зі змісту акту від 19.06.2025 № ОАВ 000425 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів вбачається, що на дорозі місцевого значення в Дніпропетровській області, с. Радісне а/д С041206 було проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізованого напівпричіпу марки LAG номерний знак НОМЕР_3 згідно ттн №253 від 19.06.2025 та встановлено: маса транспортного засобу з вантажем становить 39,160 т, що перевищує нормативно визначені 24 т.
Зважаючи на виявлене порушення було складено акт від 19.06.2025 № ОАР 006630 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. У вказаному акті в якості порушення зазначено : «…перевищення встановлених законодавством вагових норм на дорозі місцевого значення…»; «…відсутні реєстраційні документи на транспортний засіб тягач та причіп; відсутнє посвідчення водія відповідної категорії…». Зокрема в графі «у тому числі порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»» зазначено: «ч.1 абз.17 Перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 50% при перевезенні подільного вантажу, ч.1 абз.3 Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону».
Також з вказаного акту вбачається, що водій відмовився від проставлення підпису та надання пояснень.
29.07.2025 В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Анатолій РОМАНЕНКО, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ 020238, якою постановив стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень за порушення вимог ст.34, ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ 020239, якою постановив стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 51000,00 гривень за порушення вимог ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Правом подання скарги до Укртрансбезпеки на вказану постанову позивач не скористався.
Позивач, вважаючи спірні постанови відповідача протиправними, звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон України №2344-ІІІ).
Відповідно до частини 4 статті 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).
Відповідно до п.п.5-1 та п.п.11 п.2 Порядку №879: документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Таким чином, Порядком №879 передбачено проведення документального габаритно-вагового контролю та точного габаритно-вагового контролю. При цьому, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
В пункті 6 Порядку №879 вказано, що: габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Згідно пункту 2 Порядку №879: документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до пункту 18 Порядку №879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Таким чином, виходячи із аналізу вищевказаних норм закону вбачається, що передбачено дві форми габаритно-вагового контролю: документальний та точний.
Таким чином, виходячи із буквального змісту п.16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль може проводитися лише шляхом документального контролю без визначення параметрів на стаціонарному чи пересувному пункті. При цьому, орган контролю здійснює його шляхом додавання маси транспортного засобу та вантажу.
Отже, співробітниками Державної служби України з безпеки на транспорті проводився документальний габаритно-ваговий контроль (відповідно до відомостей зазначених в товарно-транспортній накладній №204 від 06 жовтня 2023 року), який не вимагав проведення зважування транспортного засобу на спеціальному обладнанні.
Факт перевищення транспортним засобом вагових параметрів встановлений відповідачем на підставі відомостей товарно-транспортної накладної №204 від 06.10.2023.
Відповідно до ст.51-1 Закону України "Про автомобільний транспорт" вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.
Згідно зі ст.49 вказаного Закону водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам.
Враховуючи вищевикладене, водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН, в тому числі маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН, та відповідність таких чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.
Відповідно, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником.
В той же час, приймаючи вантаж до перевезення, проставляючи власноручний підпис, водій та вантажовідправник підтверджують достовірність внесених даних до ТТН (підписи наявні).
Враховуючи вищезазначене слід зазначити, що на виконання вимог чинного законодавства учасники господарських відносин з перевезення вантажу зобов`язані самостійно визначити вагу вантажу, додати до власної ваги ТЗ та зазначити достовірні дані щодо параметрів ТЗ у ТТН.
У випадку невиконання таких умов перевізник повинен відмовитись від такого перевезення. За умови прийняття такого вантажу до перевезення перевізник підтверджує, що ТТН містить правдиву інформацію.
Відповідно до статті 34 Закону України «про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник повинен:
- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
- утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;
- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;
- організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;
- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;
- забезпечувати безпеку дорожнього руху;
- забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. Чинне законодавство допускає можливість відхилення від нормативно-вагових параметрів, але не більш як на 2 %, що в тому числі є деякою допустимою похибкою для можливих випадків незначного зміщення предмету перевезення. Саме на автомобільного перевізника покладено обов`язок (додатковий тягар) при прийнятті для перевезення товару. В протилежному випадку відповідальність лежить саме на перевізнику, в якого завжди є вибір: або отримувати (завантажувати) для транспортування товар (сипучий/рухомий) майже до граничних величин дозволених/допустимих нормативів з можливим ризиком порушення положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху; або утриматися від навантаження транспортного засобу до граничних величин дозволених/допустимих нормативів, надаючи достатній запас вільної ваги для уникнення перевищення ваги на осі при ймовірному зміщенні предмету перевезення в русі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.
Згідно з визначеннями, наведеними у главі 1 Правил №363 - перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Так, 19.06.2025 о 14 год. 11 хв. (місце проведення перевірки: Дніпропетровська обл., с. Радісне, а/д С041206) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 12.06.2025 №000209 проведено перевірку транспортного засобу марки автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_2 ) разом із спеціалізованим напівпричіпом марки LAG номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_4 ), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕСТ-С», за результатами якої складено акт від 19.06.2025 № ОАВ 000425 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт від 19.06.2025 № ОАР 006630 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Перевезення вантажу здійснювалось відповідно до ТТН № 253 від 19.06.2025 автомобільним перевізником ТОВ «ТРЕСТ-С». 
Тобто саме позивач організував, здійснював дане перевезення вантажу з порушенням вагових обмежень, що є підставою застосування до нього як автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу на підставі статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У відповідності до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серед видів діяльності ТОВ «ТРЕСТ-С» є вантажний автомобільний транспорт (як основний).
Таким чином, перевезення згідно ТТН № 253 від 19.06.2025 здійснювалось ним в межах його господарської діяльності, з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 50 відсотків при перевезенні подільного вантажу. 
На основі інформації, що зазначена в № 253 від 19.06.2025, транспортний засіб рухався на дорозі місцевого значення з фактичною вагою 39,160 тонн, при нормативно дозволеній в 24 тони.
Отже, враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інформація, відображена в ТТН № 253 від 19.06.2025 є достовірним доказом вчинення позивачем порушення.
Перевищення вагових норм, встановлених за результатами документального контролю, не потребує фактичного зважування, оскільки транспортний засіб від самого початку був завантажений понад вагові норми, що є порушенням вимог чинного законодавства у сфері автомобільних перевезень, таким чином постанова від 29.07.2025 №ОПШ 020239 та від постанова від 29.07.2025 №ОПШ 020238 є правомірними та не підлягають скасуванню.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕСТ-С” залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2025 в адміністративній справі №280/8112/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова