Справа № 199/1331/26
(1-кп/199/544/26) 

В И Р О К
іменем України
14 квітня 2026 року   м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючий – суддя        ОСОБА_1 
За участі секретаря судового засідання     ОСОБА_2 
прокурорів ОСОБА_3 
ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 62025050010044622, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка, Іваничівського р-ну, Волинської обл., громадянина України, з вищою освітою, холостого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №107, від 14 квітня 2024 року солдата ОСОБА_6 призначено па посаду старшого оператора 1 розрахунку 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 1 механізованого батальйону вказаної військової частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
Так, 02 серпня 2024 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, в світлий час доби, солдат ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався на ньому по проїжджій частині автодороги Т0515 сполученням Олександрівка - Покровськ - Костянтинопіль, зі сторони м. Покровськ, у напрямку м. Добропілля, на території Покровського району, Донецької області.
В ході руху, солдат ОСОБА_6 , проїжджаючи ділянку дороги в районі 43 км + 450 м, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним та не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, адекватно не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, не переконавшись у безпечності виконуваного маневру, почав здійснювати поворот ліворуч відносно напрямку свого руху на проїжджу частину, що веде до шахти «Білицька», та в ході виконання вказаного маневру скоїв зіткнення з автомобілем «Jeep Cherokee», військовий реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався проїжджою частиною автодороги Т0515, позаду автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у попутному для нього напрямку, здійснюючи при цьому маневр обгону останнього.
Внаслідок вказаної події пасажир автомобіля «Jeep Cherokee», військовий реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потилиці, по одному садну на шиї позаду, на лобі та правій вилиці, трьох саден спини, множинних уламкових переломів основної, решітчастої, потиличної, обох скроневих кісток та лінійних переломів потиличної, лобної, обох тім`яних кісток черепу, уламкового перелому право! виличної кістки, уламкового відкритого перелому нижньої шелепи на рівні 3-го зуба зліва, руйнування тканини мозку основної та частково скроневих ділянок головного мозку, субарахноїдального крововиливу лівої тім`яно-скроневої області, переломів ребер справа: 1,2,3,7,8-е по середньо-ключичній, 2-6-с по переднє-пахвинній лініям, ребер зліва- по середньо-ключичній 1-3-е, но переднє-пахвинній- 4,5,6-е, по лопатковій лінії, 1-10-е, 9-11-е по біля-хребтовій лінії, перелому лівої ключиці, розриву лівого клубово-крижового сполучення, компресійного перелому тіла 1-го грудного хребця з уламковим переломом його лівого поперечного відростку та повним розривом спинного мозку по цьому рівню, множинних розривів обох легень, перикарду з серцем, печінки, розриву капсули та тканини селезінки, від яких загинув на місці події.
Крім того, внаслідок вказаної події водій автомобіля «Jeep Cherokee», військовий реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої хребтово-спинномозкової травми, перелому поперечних відростків 1-2 поперекових хребців, забійних ран волосистої частини голови, забійних ран правої верхньої кінцівки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Допущене солдатом ОСОБА_6 порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 , а також спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та показав, що станом на час описаних подій він дійсно проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 па посаді старшого оператора 1 розрахунку 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 1 механізованого батальйону. 02 серпня 2024 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, він керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по автодорозі в напрямку від м. Родинське до с. Новий Донбас Покровського району, Донецької області. Йому треба було повернути ліворуч, він подивився в бокове дзеркало, не побачив перешкод і почав виконувати маневр. В цей момент стався удар. До тями він прийшов вже в лікарні. Вважає, що зіткнення сталося з автомобілем, який його обганяв. Повністю згоден з тим, що ним було порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Також повністю погоджується, що наслідки у виді смерті пасажира і тілесних ушкоджень водія іншого автомобіля, з яким сталася ДТП, є наслідком такого порушення. У вчиненому розкаюється і просить його суворо не карати.
Оскільки ОСОБА_6 добровільно та усвідомлено (сумнівів щодо чого під час його допиту встановлено не було) повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ними злочину, правильно розуміє зміст цих обставин, судом, з урахуванням позиції учасників провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Встановлені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості непоправних наслідків злочину у виді смерті одного з потерпілих та середнього ступеня тяжкості, тілесних ушкоджень у іншого потерпілого, відомості про особу обвинуваченого. 
Останній притягується до кримінальної відповідальності вперше, є діючим військовослужбовцем, за місцем служби характеризується виключно позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд також враховує клопотання командування військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить службу ОСОБА_6 , про застосування до останнього покарання, що не передбачає позбавляння волі для подальшого продовження служби. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.
На обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, учасники провадження не посилаються і такі обставини на підставі досліджених доказів судом не встановлені.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені.
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, суд виходить з того, що останньому наявність права керування транспортними засобами необхідне для виконання обов`язків військової служби і суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
З огляду на зазначене, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, позитивнухарактеристику особи обвинуваченого, той факт, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинений ним злочин хоча і є тяжким, але неумисним, відповідну позицію потерпілого ОСОБА_8 з цього приводу, клопотання командування військової частини НОМЕР_1 , суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реальноговідбування покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, за висновком суду, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. 
Запобіжний захід до обвинуваченого раніше не застосовувався і клопотання про обрання такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стороною обвинувачення не заявлялося.
Документально підтверджені витрати на залучення експертів у загальному розмірі 9319,08 грн. вироком суду від 23 січня 2026 року вже стягнуті з іншого учасника ДТП – ОСОБА_8 , в повному обсязі (справа № 199/16818/25), тому вони повторному стягненню ще й з ОСОБА_6 на користь держави не підлягають.
Питання подальшої долі всіх речових доказів вже було вирішено вищевказаним вироком суду. 
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_10  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням. 

Головуючий:

14.04.2026