Справа № 943/2017/25 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б. 
Провадження № 33/811/484/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді, 11 жовтня 2025 року о 13 год. 05 хв. на майдані Незалежності, 9 у місті Буську Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Буського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції..
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в цей день у нього був гіпертонічний криз. Він вжив настоянку глоду, але не знав, що така містить спирт. Згодом до нього зателефонувала дружина, яка попросила забрати її з м. Буська, він змушений був сісти за кермо.
Наголошує, що подав довідку суду першої інстанції про перебування на лікуванні, яку судом враховано не було.
Зазначив, що посвідчення водія йому необхідно, оскільки влаштувався на роботу водієм. 
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , захисник Скоробогатий М.В. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. 
10.03.2026 суду перешої інстанції ОСОБА_1 подав заяву, що договір із захисником Скоробогатим М.В. розірвано
01.04.2026 суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що хворіє. Разом з тим не надав жодних доказів, які б це підтверджували. Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 подавав клопотання про відкладення розгляду справи та не з`явився в жодне із шести судових засідань призначених суддею, як і його адвокат Скоробогатий М.В. Справа перебувала в проваджені суду першої інстанції 5 місяців.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що законодавством встановлені досить короткі строки розгляду апеляційної скарги, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка ОСОБА_1 та його захисника Скоробогатого М.І. в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480292 від 11.10.2025 (а.с. 2), згідно з яким 11 жовтня 2025 року о 13 год. 05 хв. на майдані Незалежності, 9 у місті Буську Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому пред`явили вимогу про проходження огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 погодився, результат 0,81%о. Після з`ясування поліцейських чи згідний ОСОБА_1 з результатами огляду, останній відповів, що їде в лікарню. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд, за результатами якого складено висновок №103 від 11.10.2025 про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Драгер 6820» проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 0,81‰.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до положень Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, був доставлений до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок від 11.10.2025 №103 (а.с. 5).
Так, згідно з висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2025 року №103 (а.с. 5), огляд ОСОБА_1 проводився КНП Буської міської ради «Буська ЦРЛ», за результатом проведеного огляду в освідуваної особи встановлено стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.
Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2025 року №103 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оспорював.
З огляду на те, що у крові ОСОБА_1 виявлено 0,81 ‰ алкоголю під час проходження огляду на місці зупинки та 0,66 %о в медичному закладі, що перевищує допустиму кількість алкоголю в крові, відтак у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак твердження ОСОБА_1 про вживання ним настоянки глоду із врахуванням рівня алкоголю виявленого його організмі, апеляційний суд до уваги не бере.
Щодо заявленого клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті, а дані свідки не були очевидцями інкримінованих дій ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Покликання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не врахував поданої ним довідки про перебування на лікуванні не може бути підставою для скасування постанови із врахуванням того, що така не містила відомостей про перебування на лікуванні ОСОБА_1 саме 10.03.2026 в день прийняття рішення судом, та не свідчить про обмеження доступу до правосуддя з врахуванням терміну перебування справи в суді першої інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, подавши апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду     Т.М. Урдюк