ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/17874/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників учасників справи:
позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» (далі - Товариство, позивач, скаржник) - Рішко Н.І. (адвокатка), 
відповідача - Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет, відповідач) - Чернюшок М.І. (самопредставництво),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2024 (головуючий - суддя Котков О.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 (головуюча - суддя Владимиренко С.В., судді Демидова А.М., Ходаківська І.П.)

у справі за позовом Товариства 
до АМК
про визнання недійсним та скасування рішення в частині.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ВСТУП
Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання частково недійсним рішення, яке прийняте АМК, відповідно до якого визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону, та стосується позивача.

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Товариство звернулося до суду з позовною заявою до Комітету про визнання недійсним та скасування рішення АМК у частині, що стосується позивача.

1.2. Позовні вимоги мотивовані, зокрема, тим, що рішення АМК прийнято: за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК, обставинам справи; з порушенням норм процесуального права.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції, постанов суду апеляційної та касаційної інстанцій
2.1. Господарський суд міста Києва рішенням від 14.03.2024 у справі №910/17874/23, яке залишено без змін Північним апеляційним господарським суду постановою від 10.06.2024, позовні вимоги задовольнив повністю.

2.2. Верховний Суд постановою від 03.03.2024 у цій справі касаційну скаргу АМК задовольнив частково, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

2.2.1. Так, Верховний Суд у вказаній вище постанові зазначив, зокрема, таке:

«Верховний Суд звертає увагу на те, що правова позиція стосовно оцінки доказів в справах про визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів (пункт 4 частини другої статті 6 Закону 2210) та накладення штрафу, є загальною (універсальною) для такої категорії спорів, сталою та послідовною.
Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто, з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
З урахуванням сталої позиції Верховного Суду щодо оцінки доказів у порядку частини другої статті 86 ГПК України у судовому рішенні згідно із частиною четвертою статті 238 ГПК України має бути наведене обґрунтування суду щодо того, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів у взаємному зв`язку доказів у справі у їх сукупності з іншими доказами та поясненнями сторін та здійсненням аналізу поведінки саме позивача, як учасника аукціону, у контексті узгодженості саме дій позивача з іншими учасниками аукціону.
Проте, змістом оскаржуваних рішення та постанови судів попередніх інстанції підтверджуються доводи скаржника про те, що судами фактично здійснено оцінку лише кожного доказу окремо, при цьому одночасно з цим не здійснено належної оцінки всіх встановленим обставинам справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку і вірогідності.
Водночас питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи саме з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до приписів статті 86 ГПК України.
Судами не враховано те, що сама по собі відповідність дій суб`єктів господарювання цивільному, господарському законодавству не може автоматично свідчити про дотримання ними норм та вимог антимонопольного законодавства (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду зі справ №904/5842/20, №910/267/20).
Судами не досліджені та не перевірені покладені в основу рішення АМК висновки в аспекті того, чи є у даному випадку встановлені обставини пов`язаності суб`єктів господарювання, які брали участь в аукціоні, з огляду на встановлені у Рішенні АМК України обставини, в сукупності підтвердженням тієї обставини, яка надавала їм можливість обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність.
Суди не з`ясували, чи можуть встановлені АМК обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку вважатися випадковим збігом обставин чи наслідком об`єктивних чинників.
Без з`ясування та встановлення наведених обставин висновки судів попередніх інстанцій є певною мірою декларативними та такими, що зроблені без урахування дійсного змісту Рішення АМК.
Отже, Суд погоджується з відповідними доводами касаційної скарги щодо неврахування судами попередніх інстанцій сталої та послідовної практики Верховного Суду щодо необхідності здійснення оцінки доказів у справах про оскарження рішень АМК, які стосуються спотворення результатів торгів/аукціонів в порядку частини другої статті 86 ГПК України, враховуючи вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності»;

«З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи № 910/17874/23 на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд звертає увагу на необхідність з`ясування фактичних обставин справи із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності в цілому».

2.3. За результатами нового розгляду Господарський суд міста Києва рішенням від 24.12.2024 у цій справі, яке залишено без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 16.12.2025, у позові відмовив повністю.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Товариство, посилаючися на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. Товариство у касаційній скарзі зазначає, що касаційна скарга подається з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та пунктами 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України, оскільки, спірні рішення ухвалені:

4.1.1. з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, статей 5, 6, 50, 59 Закону та порушенням норм процесуального права, а саме статей 79, 86, 236, частини першої статті 210, частини другої статті 269, частини п`ятої статті 310 та частини першої статті 316 ГПК України, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема, від 08.08.2024 у справі №910/5111/21; від 13.01.2022 у справі №914/2860/20; від 21.11.2024 у справі №910/16639/21; від 30.05.2023 у справі №910/1528/22; від 09.02.2023 у справі №910/16662/21; від 09.05.2023 у справі №910/14429/21; від 08.09.2022 у справі №910/20229/20; від 08.04.2021 у справі №916/191/20; від 30.09.2021 у справі №910/13451/20; від 03.02.2022 у справі №910/15183/20; від 03.11.2020 у справі №910/12464/18 та від 01.11.2022 у справі №910/737/21;

4.1.2. без повного, всебічного з`ясування дійсних обставин справи та без належного дослідження доказів у судовому засіданні; зокрема, судами попередніх інстанцій порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки, згідно з технічними записами судових засідань від 24.12.2024 і від 16.12.2025, письмові та електронні матеріали справи, що мають визначальне значення для спростування висновків АМК, фактично не досліджувалися, а рішення ґрунтуються на припущеннях та ймовірнісних висновках останнього замість беззаперечно встановлених фактів; суди самоусунулися від виконання обов`язку щодо надання оцінки кожному суттєвому аргументу Товариства стосовно відсутності доведеного взаємоузгодженого плану і свідомого наміру на спотворення результатів аукціону, чим фактично обмежилися формальним дублюванням позиції АМК замість здійснення належної перевірки рішення останнього на предмет його відповідності вимогам статті 59 Закону;

4.1.3. також скаржник зазначає, що судом першої інстанцій необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів, призначення судової економічної експертизи та призначення судової телекомунікаційної експертизи; судом першої інстанції відмовлено Товариству у задоволенні клопотання про повернення до розгляду справи №910/17874/23 на стадію підготовчого провадження; одночасно зазначає про необґрунтовану відмову судом апеляційної інстанції в задоволенні клопотань про призначення судових телекомунікаційної, економічної та правової експертиз та витребування доказів.

5. Позиція інших учасників справи
5.1. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. За результатами нового розгляду судом першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції встановлено, що Комітет рішення від 31.08.2023 №236-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК) визнав, що, зокрема, Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу окремого майна Залозецького місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», проведених Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях відповідно до оголошення № UA-PS-2020-11-08-000001-2, оприлюдненого на вебпорталі «PROZORRO.SALE» (пункт 1 резолютивної частини Рішення АМК).

6.1.1. Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення АМК за вчинене порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення на Товариство накладено штраф у розмірі 14 050 799,00 грн.

6.2. Суди попередніх інстанцій вказали, що у Рішенні АМК встановлено, зокрема, таке.

6.2.1. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (продавець) 02.12.2020 за допомогою вебпорталу «PROZORRO.SALE» (https://prozorro.sale/auction/) проведено аукціон №UA-PS-2020-11-08-000001-2 з продажу окремого майна Залозецького місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» за адресою: Тернопільська обл., Зборівський р-н, с. Кабарівці, вул. Тупікова, 1; Тернопільська обл., Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська (вул. Бєлкіна), 3-1; Тернопільська область, Зборівський р-н, смт. Залізці, вул. Бродівська (вул. Бєлкіна), 3; Тернопільська область, Зборівський р-н, с. Кабарівці, вул. Тупікова, 2. Перелік складається з 591 найменування будівель, обладнання, рухомого та іншого майна (далі - аукціон).

6.2.2. Період уточнень: до 01.12.2020 до 20:27 год.; кінцевий строк подання цінових пропозицій: 01.12.2020 до 20:27 год.; початкова ціна продажу лоту: 32 019 867,31 грн без ПДВ; розмір мінімального кроку підвищення: 320 198,67 грн; розмір мінімального кроку підвищення ціни, %: 1%.

6.2.3. Участь в аукціоні взяли такі суб`єкти господарювання: ТОВ «СКН «Сучасна комерційна нерухомість», первинна пропозиція - 32 500 001,00 грн, остаточна пропозиція - 32 500 001,00 грн;
- Товариство, первинна пропозиція - 33 000 000,00 грн, остаточна пропозиція - 33 000 000,00 грн;
- ТОВ «Агро Бізнес ВІП», первинна пропозиція - 53 500 000,00 грн, остаточна пропозиція - 58 000 000,00 грн;
- ТОВ «Укрспецпоставка», первинна пропозиція - 51 505 000,00 грн, остаточна пропозиція - 58 150 000, 00 грн;
- ПП «Будівельна компанія «Рідний Дім», первинна пропозиція - 57 777 777,75 грн, остаточна пропозиція - 80 000 000,00 грн;
- ТОВ «Глермонт Трейд», первинна пропозиція - 71 810 000,00 грн, остаточна пропозиція - 80 010 000,00 грн.

6.2.4. За результатами аукціону переможцем стало ТОВ «Глермонт Трейд», придбавши предмет аукціону за ціною 80 010 000,00 грн без ПДВ (96 012 000,00 грн з ПДВ), з яким було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Залозецького місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» від 30.12.2020 б/н.

6.2.3. Здійснений АМК аналіз документів, які стосуються проведення аукціону, засвідчив про наявність узгодженої поведінки ТОВ «Укрспецпоставка», позивача [ТОВ «Фінанс-Сервіс Плюс» (з 07.12.2020 змінено назву на ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли»)] і ТОВ «Глермонт Трейд» під час підготовки та участі в аукціоні, з огляду на таке:
- взаємозв`язки між відповідачами в антимонопольній справі та пов`язаними з ними товариствами;
- отримання як до виходу оголошення про проведення аукціону, так і в період про його проведення, директорами, учасниками та кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Глермонт Трейд» і Товариства печаток товариств, пов`язаних, зокрема, з ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;
- реєстрацію ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником (ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») однієї й тієї ж фізичної особи в електронному кабінеті для здійснення операцій за допомогою системи інтернет-банкінгу ПАТ «Акціонерний банк «Південний» за умови спільного працевлаштування цієї особи в одному і тому ж товаристві з єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства ОСОБА_1 ;
- спільне використання відповідачами в антимонопольній справі одних і тих же ІР-адрес;
- використання ТОВ «Глермонт Трейд» та працівником ТОВ «Девелопмент Інвест Альянс», за умови пов`язаності з ТОВ «Девелопмент Інвест Альянс» трудовими відносинами єдиного засновника, кінцевого бенефіціарного власника та керівника Товариства ОСОБА_1 , доменного імені, яке належить засновнику іншого відповідача у справі (ТОВ «Укрспецпоставка»);
- фінансування участі в аукціоні та господарської діяльності Товариства та ТОВ «Глермонт Трейд» суб`єктами господарювання, пов`язаними з іншим відповідачем в антимонопольній справі - ТОВ «Укрспецпоставка»;
- обізнаність відповідачів в антимонопольній справі стосовно участі один одного в аукціоні та синхронність дій під час здійснення оплати гарантійного та реєстраційного внесків на аукціон;
- створення єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства ( ОСОБА_1 ) електронних поштових скриньок для іншого відповідача в антимонопольні справі - ТОВ «Глермонт Трейд»;
- комунікації між відповідачами в антимонопольній справі в період проведення аукціону;
- погодженість дій Товариства ТОВ «Укрспецпоставка» під час участі в аукціоні;
- спільна підготовка документів ТОВ «Укрспецпоставка» і ТОВ «Глермонт Трейд» для участі в аукціоні;
- спільні специфічні особливості в електронних файлах, завантажених відповідачами в антимонопольній справі на аукціон.

6.2.4. За висновком АМК, узгодивши свої дії під час підготовки та участі в аукціоні, відповідачі в антимонопольній справі замінили ризик, що породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки. Така координація економічної поведінки призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення цього аукціону.

6.3. Суди попередніх інстанції зазначили, що Комітетом під час розгляду антимонопольної справи №145-26.13/189-21 встановлено таке.

6.3.1. Взаємозв`язки між відповідачами в антимонопольній справі та пов`язаними з ними товариствами:
- отримання в період з жовтня 2020 року до грудня 2020 року, тобто як до виходу оголошення про проведення аукціону, так і в період про його проведення, директорами, учасниками та кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Глермонт Трейд» і Товариства печаток товариств, пов`язаних, зокрема, з ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;
- Комітет зазначив, що факти отримання як до виходу оголошення про проведення аукціону, так і в період його проведення, керівником, єдиним учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Глермонт Трейд» - ОСОБА_2 і керівником, єдиним учасником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства - ОСОБА_1 печаток ряду товариств, пов`язаних, зокрема з ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», отримання працівником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» ОСОБА_3 печатки ТОВ «Глермонт Трейд», а також спільне отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (працівником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») печатки ТОВ «Офіс Інвестицій», яке пов`язане з ТОВ «Укрспецпоставка», слугують, за висновком АМК, свідченням єдності інтересів між відповідачами в антимонопольній справі та веденням ними спільної господарської діяльності;
- реєстрація ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником (ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») однієї й тієї ж фізичної особи в електронному кабінеті для здійснення операцій за допомогою системи інтернет-банкінгу ПАТ «Акціонерний банк «Південний» за умови спільного працевлаштування цієї особи в одному і тому ж товаристві з єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства ОСОБА_1 .

6.3.2. Спільне використання відповідачами в антимонопольній справі одних і тих же ІР-адрес:
- АМК дійшов висновку, що факти спільного використання ІР-адреси НОМЕР_1 відповідачами в антимонопольній справі та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з невеликою різницею в часі та погодженість входів до системи «Клієнт-банк», створення єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства ( ОСОБА_1 ) електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 для іншого відповідача в антимонопольній справі - ТОВ «Глермонт Трейд» 24.11.2020 та вхід на цю поштову скриньку, надсилання Товариством податкової звітності протягом періоду з 24.12.2020 до 08.04.2021 до органів Державної податкової служби, здійснення формування керівником ТОВ «Укрспецпоставка» Надольною Д.В. 26.10.2020 витягу з ЄДР від 26.10.2020 за кодом НОМЕР_3 та подальше його завантаження у складі своєї цінової пропозиції на аукціон, а також використання ІР-адреси НОМЕР_2 (ТОВ «Глермонт Трейд» та Товариством) для замовлення витягів з ЄДР, а також здійснення входу Товариства з ІР-адреси НОМЕР_2 в аукціон, не можуть бути випадковим збігом обставин за умови різного місцезнаходження цих товариств відповідно до ЄДР, а свідчать про єдність їх інтересів та спільне ведення ними своєї господарської діяльності, і як наслідок - спільну підготовку до участі в аукціоні.

6.3.3. Використання ТОВ «Глермонт Трейд» та працівником ТОВ «Девелопмент Інвест Альянс», за умови пов`язаності з ТОВ «Девелопмент Інвест Альянс» трудовими відносинами єдиного засновника, кінцевого бенефіціарного власника та керівника Товариства ОСОБА_1 , доменного імені, яке належить засновнику іншого відповідача у справі (ТОВ «Укрспецпоставка»).

6.3.4. Фінансування участі в аукціоні та господарської діяльності Товариства та ТОВ «Глермонт Трейд» суб`єктами господарювання, пов`язаними з іншим відповідачем в антимонопольній справі - ТОВ «Укрспецпоставка». АМК дійшов висновку, що надання позик ТОВ «ФК «Женева Фінанс» (для ТОВ «Укрспецпоставка» та Товариства), а також ТОВ «КУ «Інвестиційна» (для ТОВ «Глермонт Трейд») безпосередньо перед аукціоном, за умови пов`язаності ТОВ «ФК «Женева Фінанс» і ТОВ «КУ «Інвестиційна» спільними працівниками, а також їх пов`язаність з ТОВ «Укрспецпоставка» та його засновником - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», забезпечило можливість відповідачам в антимонопольній справі сплатити гарантійні та реєстраційні внески та взяти участь в аукціоні.

6.3.5. Обізнаність відповідачів в антимонопольній справі стосовно участі один одного в аукціоні та синхронність дій під час здійснення оплати гарантійного та реєстраційного внесків на аукціон:
- створення єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства ( ОСОБА_1 ) електронних поштових скриньок ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 для іншого відповідача в антимонопольній справі - ТОВ «Глермонт Трейд» слугує підтвердженням єдності інтересів, наявності тісної взаємодії та обізнаності зазначених суб`єктів господарювання стосовно господарської діяльності один одного.

6.3.6. Комунікації між відповідачами в антимонопольній справі в період проведення аукціону:
- АМК встановлено, що між представником ТОВ «Глермонт Трейд» на аукціоні (який також є його єдиним засновником, бенефіціаром і керівником), а також представником Товариства на аукціоні (який був його єдиним засновником, бенефіціаром і керівником) у період після виходу оголошення про аукціон та протягом усього періоду проведення аукціону періодично відбувалися телефонні дзвінки, які мали синхронний характер, що свідчить про обізнаність і спільну підготовку відповідачів в антимонопольній справі під час аукціону.

6.3.7. Спільна підготовка документів Товариством і ТОВ «Глермонт Трейд» для участі в аукціоні:
- АМК зазначив, що наявність схожих специфічних особливостей у документах (відмінних від шаблонів), що увійшли до складу цінових пропозицій під час участі в аукціоні було б неможливим за умови, якби ці товариства самостійно готували свої документи, тобто за умови дійсного змагання, а, отже, вказані факти свідчать про обмін інформацією між ними ще до проведення аукціону, а також про їх обізнаність щодо цінових пропозицій один одного, що, у свою чергу, свідчить про їх узгоджену поведінку під час підготовки й участі в цьому аукціоні.

6.3.8. Спільні специфічні особливості в електронних файлах, завантажених відповідачами в антимонопольній справі на аукціон:

- АМК зазначив, що наявність спільних унікальних властивостей електронних файлів, завантажених в електронну систему закупівель, а також схожість стилю написання назв деяких електронних файлів ТОВ «Укрспецпоставка», Товариства та ТОВ «Глермонт Трейд» свідчить про їх спільне створення однією особою, а також про використання одного й того ж обладнання для виготовлення цих документів задля участі в аукціоні.

6.4. Суд апеляційної інстанції вказав, що таким чином, за висновком Комітету, узгодивши свої дії під час підготовки та участі в аукціоні, відповідачі в антимонопольній справі замінили ризик, що породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки. Така координація економічної поведінки призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення цього аукціону.

6.5. Як зазначено судом апеляційної інстанції, за вчинене порушення Комітет нарахував позивачу справі штраф у розмірі 14 050 799,00 грн, що становить 10% від чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2022 рік.

6.6. Суд апеляційної інстанції вказав, що судом першої інстанції досліджено та перевірено покладені в основу Рішення АМК висновки в аспекті того, що, у цьому випадку, встановлені обставини пов`язаності суб`єктів господарювання, які брали участь в аукціоні, з огляду на встановлені у Рішенні АМК обставини, в їх сукупності підтвердженням тієї обставини, яка надавала їм можливість обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність, і такі обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку не можуть вважатися випадковим збігом обставин чи наслідком об`єктивних чинників, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

6.7. Щодо доводів позивача про допущення порушення судом першої інстанції норма процесуального права, суд апеляційної інстанції вказав, зокрема, таке.

6.7.1. Зі змісту протоколу судового засідання Господарського суду міста Києва від 24.12.2024 у справі №910/17874/23 вбачається, що судом першої інстанції у судовому засіданні 24.12.2024 досліджено докази, тоді як позивач не вказав в апеляційній скарзі з доповненням до неї, які саме докази не були досліджені судом першої інстанції.

6.7.2. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03.12.2024 Господарський суд міста Києва протокольно закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24.12.2025 на 10 год. 45 хв.

6.7.3. Позивач 23.12.2025 подав до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та відповідне клопотання про витребування доказів; клопотання про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження, оскільки, на його думку, суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику позивача Найдьоновій Євгенії у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі та клопотання представника позивача Рішко Надії, яка 02.12.2025 вступила у справу №910/17874/23 як представник позивача.

6.7.4. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України), про що неодноразово наголошував Верховний Суд. При цьому явка представників учасників справи судом першої інстанції обов`язковою не визнавалася. За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачав порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

6.7.5. Стосовно клопотань позивача про витребування у АМК доказів, проведення судової економічної та судової телекомунікаційної експертиз, з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи №910/17874/23, то вказані клопотання розглянуто судом апеляційної інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що вказані клопотання позивачем заявлялися до суду першої інстанції вже після закриття підготовчого провадження у справі №910/17874/23, а тому суд першої інстанції підставно залишив вказані клопотання без розгляду на підставі статті 207 ГПК України.

6.7.6. Щодо розміру нарахованого позивачу штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф (частина друга статті 52 Закону).

6.7.8. Зі спірного Рішення АМК вбачається, що відповідач нарахував позивачу штраф у розмірі 10% від чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2022 рік. При цьому, як слушно зауважив представник відповідача у судовому засіданні обов`язок мотивувати своє рішення стосовно розміру штрафу у нього з`явився після прийняття АМК розпорядження від 14.12.2023 №22-рп «Про затвердження Порядку визначення розміру штрафу, що накладається за порушення законодавства про захист економічної конкуренції», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.01.2024 за №123/41468, дата набрання чинності - 21.02.2024.

6.8. Суд апеляційної інстанції виснував, що Рішення АМК прийнято відповідачем з повним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи; доведенням обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а тому відсутні підстави для його зміни, скасування чи визнання недійсним відповідно до статті 59 Закону.

6.9. Суд апеляційної інстанції зазначив, що докази, на які звернув увагу суду апеляційної інстанції представник позивача у судовому засідання 25.11.2025 не спростовують правильні висновки Комітету щодо наявності узгоджених дій відповідачів антимонопольної справи, за результатами розгляду якої Комітетом постановлено спірне Рішення АМК щодо позивача у цій справі.

6.10. Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Верховний Суд ухвалою від 28.01.2026, зокрема, відкрив касаційне провадження у справі №910/17874/23 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктів 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

7.2. Від Комітету 07.04.2026 до Суду надійшли додаткові пояснення.

7.3. Суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання від 07.04.2026 долучив вказані вище додаткові пояснення, з огляду на статтю 42 ГПК України до матеріалів справи, та оцінюватиме їх у межах статті 300 ГПК України.

7.4. Суд розглянув справу з дотриманням розумних строків, ураховуючи повітряну тривогу у місті Києві 24.03.2026, необхідність сприяння учасникам справи у реалізації ними прав, передбачених ГПК України, та з дотриманням принципів господарського судочинства, зокрема, принципу змагальності.

7.5. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.6. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.4. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.5. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.6. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

8.8. Предметом судового розгляду у цій справі є визнання недійсним та скасування Рішення АМК у частині, що стосується позивача, та відповідно до якого визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону.

8.8.1. Позовні вимоги мотивовані, зокрема, тим, що рішення АМК прийнято: за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК, обставинам справи; з порушенням норм процесуального права.

8.9. Скаржник у контексті підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказує низку постанов Верховного Суду (дивись пункт 4.1.1 цієї постанови).

8.10. Предметом розгляду справи №910/5111/21 було визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.10.1. Позовна заява позивача-1 мотивована тим, що відповідачем при прийнятті рішення неповно з`ясовані та не доведені обставини, які мають значення для справи і які визнані встановленими, та неправильно застосовані норми матеріального права.

8.10.2. Позовна заява позивача-2 мотивовано тим, що, на його думку, відповідно до приписів статей 59, 60 Закону оскаржуване рішення, у відповідній частині, підлягає визнанню недійсним, оскільки, при його прийнятті не були доведені обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, порушені та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

8.11. Предметом розгляду справи №914/2860/20 було визнання недійсним і скасування пунктів резолютивної частини рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.11.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення підлягає визнанню недійсним судом в частині, яка стосується прав та обов`язків позивача, в зв`язку з: невідповідністю висновків, викладених територіальним відділенням АМК у рішенні, обставинам справи; недоведенням відповідачем обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неповним з`ясуванням відповідачем обставин, які мають значення для справи; порушенням територіальним відділенням АМК норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

8.12. Предметом розгляду справи №910/16639/21 було визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.12.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення АМК прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи.

8.13. Предметом розгляду справи №910/1528/22 було:
- визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону;
- зобов`язання ДП «Прозорро» вилучити із системи «Prozorro» відомості стосовно вчинення позивачемпорушення законодавства про захист економічної конкуренції.

8.13.1. Позовна заява мотивована тим, що рішення АМК в частині, що стосується позивача, є неправомірним, оскільки, приймаючи оскаржуване рішення, АМК: неправильно застосував норми матеріального права; не довів обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

8.14. Предметом розгляду справи №910/16662/21 було визнання недійсними пунктів 1, 3 резолютивної частини рішення в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.14.1 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення АМК є незаконним та необґрунтованим, а АМК при прийнятті рішення не довів обставини, які визнано встановленими; неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи і неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. З огляду на зазначене, позивач просить визнати частково недійсним рішення АМК в частині, що стосується прав та обов`язків позивача.

8.15. Предметом розгляду справи №910/14429/21 було визнання протиправним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем і третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.15.1. Позовні вимоги позивача мотивовані незаконністю і необґрунтованістю рішення АМК.

8.15.2. Позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, обґрунтовано невідповідністю висновків, зроблених у рішенні АМК, обставинам справи та непідтвердженістю цих висновків належними доказами.

8.16. Предметом розгляду справи №910/20229/20 було визнання недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.16.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюване рішення АМК винесене при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи та недоведенні обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК, обставинам справи; порушенням АМК норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

8.17. Предметом розгляду справи №916/191/20 було визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.17.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим невідповідністю викладених у рішенні висновків фактичним обставинам справи та без доведення обставин, які мають значення для справи.

8.18. Предметом розгляду справи №910/13451/20 було:
- визнання недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону;
- заборона поширення інформації.

8.18.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- оскаржуване рішення АМК прийняте за неповного з`ясування обставин справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими та за неправильного застосування норм матеріального права, тому, на думку позивача, воно має бути визнане недійсним у судовому порядку;
- інформація, яка використана при розгляді антимонопольної справи та складання оскаржуваного рішення, в частині, що стосується позивача, становить таємницю досудового розслідування (матеріали кримінального провадження);
- на думку позивача, органи АМК не уповноважені отримувати інформацію від правоохоронних органів, зокрема, Національного антикорупційного бюро України та Служби безпеки України.

8.19. Предметом розгляду справи №910/15183/20 було визнання протиправним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.19.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення АМК прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, за відсутності ознак антиконкурентних узгоджених дій під час проведення чотирьох закупівель та базується виключно на припущеннях, у той час як доказів узгоджених антиконкурентних дій в діях, зокрема, позивача Комітетом не доведено. 

8.20. Предметом розгляду справи №910/12464/18 було визнання недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.20.1. Позовні вимоги мотивовані неповним з`ясуванням та недоведенням АМК обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими.

8.21. Предметом розгляду справи №910/737/21 було визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.21.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення АМК є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки, відповідачем неповно з`ясовано обставини справи. Крім того, позивач вказував на порушення відповідачем процесуальних норм під час винесення оскаржуваного рішення.

8.22. З огляду на викладене вище, ця справа та справи, означені у пункті 4.1.1 цієї постанови є схожими (дивись пункти 8.8 - 8.8.1, 8.10 - 8.21.1 цієї постанови) в частині, що стосується предмета позову (визнання недійсним або протиправним/скасування рішення АМК у частині, що стосується позивача), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, що вказує на схожість спірних правовідносин в означених справах.

8.23. Верховний Суд наголошує, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. 

8.23.1. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.23.2. Сама по собі різниця судових рішень не свідчить про безумовне підтвердження незастосування правового висновку.

8.24. Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

8.25. Відповідно до приписів Закону в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин:
- економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);
- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);
- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);
- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);
- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);
- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону.

8.26. Зі змісту судових рішень вбачається, що за результатом нового розгляду судами попередніх інстанцій, встановлено, що дії позивача АМК кваліфіковано за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у зв`язку з чим на Товариство відповідачем накладено штраф.

8.27. Так, суди першої та апеляційної інстанцій, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та оскаржуваної постанови, встановили, що наявність узгодженої поведінки під час підготовки та участі в аукціоні, полягає, зокрема, у такому:
- взаємозв`язки між відповідачами в антимонопольній справі та пов`язаними з ними товариствами;
- отримання як до виходу оголошення про проведення аукціону, так і в період про його проведення, директорами, учасниками та кінцевими бенефіціарними власниками товариств печаток юридичних осіб;
- спільне використання відповідачами в антимонопольній справі одних і тих же ІР-адрес;
- фінансування участі в аукціоні та господарської діяльності, зокрема, Товариства суб`єктами господарювання, пов`язаними з іншим відповідачем в антимонопольній справі;
- обізнаність відповідачів в антимонопольній справі стосовно участі один одного в аукціоні та синхронність дій під час здійснення оплати гарантійного та реєстраційного внесків на аукціон;
- створення єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства електронних поштових скриньок для іншого відповідача в антимонопольні справі;
- комунікації між відповідачами в антимонопольній справі в період проведення аукціону;
- погодженість дій Товариства та іншого учасника під час участі в аукціоні;
- спільна підготовка документів для участі в аукціоні;
- спільні специфічні особливості в електронних файлах, завантажених відповідачами в антимонопольній справі на аукціон, тощо.

8.28. Суд, оцінюючи доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу в цій справі, зазначає, що специфіка спорів щодо оскарження рішень АМК, якими визнано дії учасників аукціону антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів аукціону, полягає у тому, що у кожному конкретному випадку судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справ з`ясовується питання наявності/відсутності підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, якими в силу приписів частини першої статті 59 Закону, зокрема, є:
- неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;
- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;
- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

8.29. При цьому, відповідне з`ясування наявності/відсутності підстав для визнання недійсним чи скасування рішення АМК у силу приписів статті 59 Закону, дослідження та оцінка доказів, ухвалення судового рішення здійснюється господарськими судами у відповідності до приписів процесуального права.

8.30. Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.02.2026 у справі №916/565/25 такого змісту:

« 8.62. Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.
8.63. З аналізу наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як антиконкурентні узгоджені дії.
8.64. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів аукціону (через узгодження поведінки учасниками аукціону).
8.65. Узгоджена поведінка учасників аукціону не відповідає його суті.
8.66. Господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів аукціону та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.
8.67. Закон №2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах/аукціонах/конкурсах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів.
8.68. Верховний Суд виходить з того, що суди під час розгляду справ про визнання недійсним / скасування / зміну рішення АМК, згідно з яким особі інкриміноване порушення антимонопольного законодавства у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій згідно з пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, мають дослідити та оцінити наведені АМК докази, у порядку, передбаченому статтею 86 ГПК України (як кожен доказ окремо, так і вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності) і, в разі їх підтвердження, дійти висновку щодо достатності / недостатності висновків, викладених у такому рішенні.
8.69. Вказаний висновок ґрунтується на пункті 4 частини другої статті 6 Закону №2210-III, який передбачає, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
8.70. Верховний Суд враховує саму суть процедур торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, які виключають узгодження поведінки їх учасниками, оскільки останнє не відповідає змісту змагальності. Змагальність забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону №2210-III змагальність учасників процедур торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
8.71. Норми права, за якими відповідачем здійснена кваліфікація правопорушення (пункт 1 статті 50 та пункт 4 частини другої статті 6 Закону №2210-III), та про неправильне застосування яких, зазначає скаржник, є загальними нормами при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень про притягнення суб`єкта господарювання за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів/аукціонів/конкурсів».

8.31. Слід заначити, що ця справа розглядалася судами неодноразово і Верховний Суд, скасовуючи оскаржувані судові рішення та передаючи справу на новий розгляд за касаційною скаргою АМК, у постанові від 03.10.2024 у цій справі звернув увагу на необхідність з`ясування фактичних обставин справи із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності в цілому.

8.32. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій виконали означені вище вказівки Верховного Суду.

8.33. Верховний Суд неодноразово та послідовно наголошував, що сукупна оцінка доказів, вказаних АМК у рішенні, може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій саме позивачем лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які, на думку АМК, підтверджують таке узгодження (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 19.09.2024 у справі №910/13422/23, у пункті 8.75 постанови від 03.02.2026 у справі №916/565/25).

8.34. Застосування приписів статті 86 ГПК України, як норми процесуального права, має загальний характер для усіх справ. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто, з`ясування всіх юридично значущих обставин на підставі наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм (доказам) властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

8.35. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 86 ГПК України).

8.36. При цьому, докази мають відповідати критеріям належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

8.37. Зі змісту оскаржуваних судових актів вбачається, що:
- суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дослідив і надав оцінку доказам, наданим учасниками справи, зокрема, як доказам, які на думку АМК, свідчили про узгодженість дій Товариства (дивись розділ 6 цієї постанови), так і оцінив і дослідив доводи позивача у контексті позовних вимог, що є предметом спору, фактичних підстав позову та встановивши, що в діях позивача відповідачем встановлено та доведено склад правопорушення передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, а також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування Рішення АМК у частині, що стосується позивача, відповідно до статті 59 Закону, відсутні;
- суди попередніх інстанцій, здійснивши оцінку наведених Комітетом у Рішенні АМК доказів і обставин та здійснених на їх підставі висновків, дослідивши сукупно й окремо наведених сторонами позицій та доказів, виходячи крізь призму статті 59 Закону та стандарту вірогідності доказів, дійшли висновку, що АМК доведено обставини, які мають значення для справи, та встановлені ним факти у своїй сукупності доводять наявність в діях, зокрема, Товариства обставин щодо усунення конкуренції під час проведення аукціону та узгодження поведінки Товариством.

8.38. Суд наголошує, що покликання скаржника фактично спрямовані на переоцінку доказів, до якої суд касаційної інстанції вдаватися не може, з огляду на приписи статті 300 ГПК України.

8.39. Верховний Суд у контексті доводів касаційної скарги щодо відсутності доведеного взаємоузгодженого плану і свідомого наміру на спотворення результатів аукціону зазначає таке.

8.39.1. Для визнання АМК вчиненого порушенням законодавства про захист економічної конкуренції достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема, шляхом обміну інформацією під час підготовки до участі в аукціоні та безпосередньо підчас аукціону, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час аукціону. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів аукціону (відмова від реальної конкуренції через узгодження поведінки учасників).

8.39.2. Узгоджена поведінка учасників аукціону не відповідає його суті: підтримання реального балансу між інтересами організатора - продаж за максимальною ціною - та інтересами учасників - придбання за мінімальною ціною в умовах вільної конкуренції з іншими учасниками з різними можливостями. При цьому добровільна участь в аукціоні має свідчити про відповідний намір - придбання об`єкту - із свідомим ставленням до наявності елементу непередбачуваності, що змушує покупців змагатись за придбання шляхом підняття ціни. У такому випадку вільна конкуренція слугує дієвим механізмом підвищення ціни продажу та визначення реальної ринкової ціни об`єкту продажу.

8.39.3. Разом з тим узгоджена поведінка учасників аукціону зменшує для них можливі ризики, підвищує прогнозованість та можливу дохідність, проте й викривляє процедуру визначення ринкової ціни та, будучи спрямованою виключно на зниження ціни придбання, не відповідає самому сенсу аукціону, що спотворює його результати, та є порушенням правил ринкової поведінки - конкуренції. Змагання у проведенні аукціону забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників аукціону з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої цінові пропозиції у вигляді ставок окремо, без обміну інформацією.

8.39.4. Отже, Аукціон передбачає здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця. Змагальність учасників таких процедур ґрунтується на тому, що кожен з них, не маючи впевненості щодо змісту та ціни пропозицій інших учасників, пропонує кращі умови, в цьому випадку - щодо ціни. У разі коли учасники домовляються між собою щодо умов своїх цінових пропозицій, усувається невпевненість, а отже, і конкуренція між ними. Така домовленість проявляється обміном інформацією, шляхом спільної підготовки та документів, надання у будь-якій формі допомоги потенційному конкуренту, пов`язаністю суб`єктів господарювання та наявністю у них спільних працівників тощо.

8.39.5. Якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції.

8.39.6. Таким чином, узгодження учасниками аукціону своєї поведінки усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а, отже, спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише реальної конкуренції

8.40. Верховний Суд виходить з того, що оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду, вказаних у пунктах 4.1.1 цієї постанови.

8.41. Верховний Суд наголошує, що кожна зі справ, предметом розгляду якої є оскарження рішення органів АМК, відповідно до яких встановлено вчинення правопорушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів/торгів/конкурсів/тендерів, має індивідуальний характер у контексті кількісної складової встановлених АМК обставин, що свідчать про узгодження поведінки учасниками аукціонів/торгів/конкурсів/тендерів, водночас, незважаючи на кількісну складову, спільним для означеної категорії справ є саме сукупна оцінка доказів, вказаних АМК у рішенні, що може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які, на думку АМК, підтверджують таке узгодження.

8.42. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження.

8.43. Також, скаржник у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України вказує, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

8.44. Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

8.45. Суд зауважує, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

8.46. Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах від 12.10.2021 у справі №905/1750/19, 20.05.2021 у справі №905/1751/19, від 12.10.2021 у справі №905/1750/19, від 20.05.2021 у справі №905/1751/19, від 02.12.2021 у справі №922/3363/20, від 16.12.2021 у справі №910/18264/20 та від 13.01.2022 у справі №922/2447/21, тощо.

8.47. Проте, під час здійснення касаційного провадження у цій справі з підстави касаційного оскарження, визначеної у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховним Судом встановлено необґрунтованість такої підстави касаційного оскарження.

8.48. Таким чином, покликання на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України не підтвердилися.

8.49. Стосовно доводів скаржника з посиланням на пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України, то слід зазначити, таке.

8.49.1. Так позивач зазначає, що судом першої інстанцій необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів, призначення судової економічної експертизи та призначення судової телекомунікаційної експертизи; судом першої інстанції відмовлено Товариству у задоволенні клопотання про повернення до розгляду справи №910/17874/23 на стадію підготовчого провадження; одночасно зазначає про необґрунтовану відмову судом апеляційної інстанції в задоволенні клопотань про призначення судових телекомунікаційної, економічної та правової експертиз та витребування доказів.

8.49.2. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції навів мотиви відхилення аргументів Товариства, які наведені в апеляційній скарзі, стосовно порушень судом першої інстанції норм процесуального права, у тому числі щодо відмови у задоволенні клопотань позивача.

8.49.3. Суд апеляційної інстанції в ухвалах від 29.07.2025, від 19.08.2025, від 09.09.2025 навів мотиви та обґрунтування відхилення клопотань про призначення судових телекомунікаційної, економічної та правової експертиз а також в ухвалі від 29.07.2025 клопотання про витребування доказів було залишено без розгляду.

8.49.4. Слід зазначити, що вказані вище судові рішення містять достатні мотиви щодо відхилення клопотань Товариства, що виключає їх необґрунтованість.

8.50. Верховний Суд наголошує, що у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій надали оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких у силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки, встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.51. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.52. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.53. Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі щодо оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції відсутні.

8.54. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.55. Учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати
10.1. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу позивача залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у справі №910/17874/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов