ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/569/24	Головуючий у 1-й інстанції Лелик О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/118/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
та сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката Попова А.С., представника ТзОВ “АГРОПОСТАЧ-СВІТ” - адвоката Юсипіва Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 605/569/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальності “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, інтереси якого представляє адвокат Юсипів Роман Васильович, на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року, ухваленого суддею Лелик О.М., повний текст якого складено 28 жовтня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович про витребування майна з чужого незаконного володіння, - 

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТзОВ “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про витребування з чужого незаконного володіння ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на його користь нежитлову будівлю площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1388661861248) та нежитлову будівлю площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807879641248).
В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень: будівлі площею 315,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі площею 1023,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 було позбавлено права власності на зазначене вище належне йому нерухоме майно, оскільки відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником зазначених вище об`єктів нерухомого майна є ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», що є відповідачем у справі. Позивачу стало відомо, що підставою для реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно за ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» став Акт оцінки вартості та приймання передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», який 20 квітня 2024 року було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. Від імені позивача вказаний Акт приймання-передачі майна підписала ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, нібито посвідченої Горбенко О.С., консулом Генерального консульства України в Неаполі 05 березня 2024 року за реєстровим № 119/03-2024. Насправді позивач не уповноважував ОСОБА_2 на вчинення жодних дій, в тому числі на розпорядження його майном та не оформлював жодних довіреностей на її ім`я. Тому вважає, що його право власності на володіння зазначеним майном порушено, в добровільному порядку не повернуто, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 
Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено.
Витребувано з чужого незаконного володіння ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1388661861248) та нежитлову будівлю площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807879641248).
Стягнути з ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 15744,60 грн.
В апеляційній скарзі представник ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» - адвокат Юсипів Р.В. просить скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що відповідно до долучених до позову позивачем копій відповідей Генерального консульства України в Неаполі на адвокатські запити представника позивача та Міністерства закордонних справ на виконання ухвали суду про витребування доказів, вказані установи повідомили, що ОСОБА_1 до них не звертався, нотаріальна дія з таким реєстровим номером не вчинялась, оскільки номер не відповідає нумерації нотаріальних дій.
Однак, зазначені докази жодним чином не спростовують той факт, що уповноважена консульська посадова особа (консул Генерального консульства України в Неаполі Горбенко О.С.) посвідчувала спірну довіреність, а також скріпила підпис офіційною гербовою печаткою установи.
Більше того, позивачем до позову долучено електронну копію оригіналу самого Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 передав до статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», нежитловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 1023,7 кв.м., нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 315,1 кв.м.
Як вказано у даному Акті, він складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Один з вказаних примірників знаходиться у розпорядженні ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», а інший, виходячи з вищевикладеного – у позивача ОСОБА_1 , який і долучив його фотокопію до позову.
Таким чином, позивач був обізнаний про вчинення від його імені дій ОСОБА_2 , оскільки мав у своєму розпорядженні один з примірників спірного доручення та Акту від 20.04.2024 року. Тому вважають, що факт відсутності волі ОСОБА_1 на вчинення правочину не спростований у суді.
Щодо реєстрації довіреності.
Порядок реєстрації довіреностей та надання інформації з Єдиного реєстру довіреностей визначається Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року №111/54.
Відповідно до абз. 2 п. 1.4. даного Положення, Реєстратор Єдиного реєстру (далі - Реєстратор) - державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, дипломатичні представництва та консульські установи України, що мають доступ до Єдиного реєстру через інформаційну мережу Міністерства юстиції України, вносять записи до Єдиного реєстру про посвідчені довіреності (у тому числі їх дублікати), про припинення дії довіреностей, перевіряють дійсність довіреностей (їх дублікатів) за даними Єдиного реєстру та видають витяги з Єдиного реєстру, а також виконують інші функції, передбачені цим Положенням.
Вказане також підтверджується листом Міністерства юстиції України від 16.09.2025 року, наданого на виконання ухвали Підгаєцького районного суду від 13.08.2025 року у вказаній справі.
Також, відповідно до п. 2.2 даного Положення Реєстрація довіреностей (їх дублікатів), посвідчених посадовими, службовими особами, перерахованими в частині 3 статті 245 ЦК України, статті 38 (у разі відсутності доступу до Єдиного реєстру), частині другій статті 40 Закону України "Про нотаріат", а також відомості про припинення їх дії, здійснюється в Єдиному реєстрі за заявою довірителя про реєстрацію таких довіреностей.
Алгоритм дій по реєстрації посвідчених уповноваженими консульськими посадовими особами довіреностей викладено у роз`ясненні опублікованому 22.03.2023 року під назвою «Автоматизовані нотаріальні послуги» на офіційній сторінці Генерального консульства України в Неаполі у підрозділі «Питання нотаріату», розділу «Консульські дії та поширені питання», розділу «Консульські питання» (https://naples.mfa.gov.ua/konsulski-pitannya).
Так, відповідно до даних роз`яснень, після посвідчення довіреності в Генконсульстві, довіритель самостійно надсилає до України: оригінал довіреності, оформленої в Генконсульстві; оригінал заяви на реєстрацію довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей.
Ці документи потрібно передати довіреній особі, яка буде діяти від імені довірителя.
Що робить довірена особа після отримання документів: 1. Подає оригінал довіреності до будь-якого нотаріуса в Україні — незалежно від форми власності (державний чи приватний); 2. Нотаріус реєструє довіреність у Єдиному реєстрі довіреностей України; 3. Лише після реєстрації довіреність набуває юридичної сили.
Відповідно до п.п. 1-3 Глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.
Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.
Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. від 27.02.2025 року, наданого на виконання ухвали Підгаєцького районного суду від 26.02.2025 року у даній справі, ним перевірялись особи, які підписували документ ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ), перевірялась їх дієздатність та повноваження.
У направлених Купчинецькою сільською радою на виконання ухвали Підгаєцького районного суду від 10.01.2025 року копіях реєстраційних справ, міститься Скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей № 53378829 від 01.08.2024 року, сформований Купчинецькою сільською радою.
Згідно із вказаним витягом, 05.03.2024 року консулом Генерального консульства України в Неаполі, Італійська Республіка ОСОБА_4 посвідчувалась довіреність з номером у реєстрі нотаріальних дій: 119/03-2024.
Отже, виходячи з викладеного та встановлених обставин справи, цілком очевидно, що Вівсяна І.Г., отримавши від ОСОБА_1 довіреність та її належним чином засвідчену копію, звернулась до нотаріуса приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. (тобто як це визначено у вказаних вище рекомендаціях Генерального консульства України в Неаполі), який, переконавшись у наявності волі та повноважень сторін, зареєстрував її у Єдиному реєстрі довіреностей 20.04.2024 року.
Тобто, жодних сумнівів у посадових осіб, щодо відсутності повноважень у Вівсяної І.Г. представляти інтереси ОСОБА_1 та щодо його волі на вчинення правочину не виникало.
Щодо презумпції правомірності правочину та принципу добросовісності.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
На даний час відсутні рішення про скасування спірної довіреності.
Окрім того, встановлено лише порушення реєстраційних процедур при видачі спірної довіреності у Генеральному консульстві в Неаполі, однак жодним чином не спростовано той факт, що саме підписом уповноваженої консульської посадової особи посвідчувалась спірна довіреність та скріплювалась печаткою Генерального консульства України в Неаполі.
Щодо порушення норм процесуального права щодо підсудності.
Згідно Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 року, ОСОБА_1 передав до статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ».
За змістом п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судом», господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.
Отже, вважають, що спірне майно, що даний спір підсудній господарським судам, оскільки ОСОБА_1 увійшов до складу учасників товариства і на даний час є учасником його, який вибув, а майно передане ним ним є часткою у статутному фонді ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ».
05 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Попов А.С., через систему “Електронний суд” подав відзив на апеляційну скаргу представника ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» - адвоката Юсипіва Р.В., у якому зазначив, що скаржник безпідставно стверджує, що позивач не підтвердив належними й допустимими доказами своє право власності на спірні об`єкти нерухомості.
Такі твердження є надуманими, з огляду на те, що тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ (Постанова Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі № 922/2319/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 913/502/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 916/1168/17, від 16 березня 2021 року у справі № 905/1232/19, від 21 липня 2022 року у справі № 922/3308/20).
Протягом розгляду справи судом першої інстанції відповідачем жодного разу не ставився під сумнів факт наявності у позивача права власності на спірні об`єкти нерухомості. Доказів відсутності у позивача такого права відповідач також не надав. Свою позицію про те, надані позивачем докази на підтвердження свого права власності на спірне майно є неналежними, відповідач заявив лише на стадії судових дебатів. При цьому, з позиції відповідача неможливо зробити однозначний висновок, визнає він чи заперечує факт наявності у позивача права власності на спірне майно.
Щодо твердження відповідача про те, що в ході розгляду справи не було спростовано того, що у розпорядженні позивача перебуває оригінал вказаної довіреності.
Таке твердження відповідача взагалі є абсурдним, оскільки позов у справі заявлено саме з тієї підстави, що ОСОБА_1 не уповноважував ОСОБА_2 на вчинення жодних дій від свого імені, не надавав їй жодних повноважень на представництво, а сама довіреність є підробленою.
Доводи про те, що позивач нібито знав про вчинення ОСОБА_2 правочинів від його імені не відповідає дійсності, адже спростовуються самим фактом оскарження позивачем в судовому порядку цих дій. Оригіналу Акту від 20.04.2024 року, про які зазначає відповідач, у позивача нема і не може бути, а його копію позивач отримав в ході підготовки для звернення до суду з цим позовом шляхом направлення відповідних запитів до правоохоронних органів та органів державної влади, у яких були наявні копії цього документа.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач наполягає на тому, що підроблена довіреність на представництво від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 була зареєстрована приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. в Єдиному реєстрі довіреностей 20.04.2024 року, тому жодних сумнівів у посадових осіб, щодо відсутності повноважень у Вівсяної І.Г. представляти інтереси ОСОБА_1 не виникало , відповідно і до його його волі на вчинення правочину.
Проте факт реєстрації цієї довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей не може підміняти собою сам факт вчинення такої довіреності (чого не було). Зазначені апелянтом дії приватного нотаріуса ОСОБА_5 є предметом правової оцінки в межах інших проваджень та не мають безпосереднього відношення для цієї справи, адже в ході розгляду цієї справи судом першої інстанції на підставі беззаперечних доказів було встановлено той факт, що така довіреність насправді не вчинялась.
Щодо позиції відповідача про його добросовісність як набувача. Таке твердження також не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому не може бути прийнято судом, оскільки майно вибуло поза волею позивача на підставі підробленої довіреності, в зв`язку з чим він звернувся в суд з позовом на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Щодо предметної юрисдикції справи. Як вбачається з обставин справи, спір у цій справі виник щодо нерухомого майна, яке внесене до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», в результаті чого право власності на зазначене майно було зареєстроване за ТОВ «АГРОПОСТАЧ- СВІТ».
Разом з тим, відповідач помилково наполягає на тому, що спір слід розглядати за правилами господарського судочинства внаслідок переходу спірного майна до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» та набуття позивачем статусу майбутнього учасника цього товариства.
Для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Однак, позивач має на меті захистити свої права як фізичної особи, майно якої незаконно перейшло до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на підставі підробленої довіреності, що фактично було предметом доказування у цій справі та встановлено судом в ході розгляду справи.
Більше того, відповідач наголошує, що спірне майно стало часткою статутного капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», в той час як позивач заперечує вказану обставину, як і те, що він був, є та має намір стати учасником вказаного товариства.
Ані з позовної заяви, ані з матеріалів справи не вбачається будь-яких відомостей, що цей спір виник внаслідок здійснення господарської діяльності або з приводу реалізації чи захисту прав позивача як учасника ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», а тому, цей спір безумовно є цивільно-правовим та повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.
У судовому засіданні представник ТзОВ “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”- адвокат Юсипів Р.В. подану апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Попов А.С. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін у справі, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку на аукціоні від 10.05.2016 року та договору купівлі-продажу від 28.02.2018 року ОСОБА_1 на праві власності належали: нежитлова будівля площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807879641248) та нежитлова будівля площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1388661861248) (т. 1 а.с. 8 — 10).
В матеріалах справи наявна копія довіреності, виданої у місті Неаполь Італійської Республіки 05.03.2024, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси перед будь-якими юридичними та фізичними особами, незалежно від форми власності та підпорядкування, в т.ч., але не виключно у всіх органах влади та управління, органах місцевого самоврядування, органах державної реєстрації, органах нотаріату, в органах державної податкової служби, пенсійному фонді України, державної статистики, в установах банку України, інших підприємствах та установах, організаціях незалежно від форми власності, підпорядкування та галузевої приналежності, відповідному бюро технічної інвентаризації, в житлово-комунальних органах, органах державного архітектурного контролю, центрах надання адміністративних послуг з таких питань: створення ТзОВ за його участі; що стосується ОСОБА_1 як учасника Товариства яке буде створено за його участі його представником за цією довіреністю; передачі до статутного капіталу вищезазначеного Товариства створеного за його участі нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; продаж належної йому частки та/або частини частки у статутному капіталі вищезазначеного Товариства; здійснювати від його імені всі правомочності орендаря земельних ділянок; відчужувати від його імені будь-яке належне йому нерухоме майно, що знаходиться на території України.
У вказаній довіреності зазначено, що 05.03.2024 вона посвідчена ОСОБА_4 , консулом Генерального консульства України в Неаполі та зареєстровано в реєстрі за № 119/03-2024.
На підставі даної довіреності ОСОБА_2 передала спірні приміщення відповідно до Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 року, до статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» (т. 1 зворот а.с. 10 - 11, т. 2 а.с. 51).
Також, на підставі даної довіреності ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 підписала рішення № 1/2024 одноособового учасника ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 року, згідно якого затверджено намір збільшення статутного капіталу до розміру 13000 гривень, затверджено намір прийняти до складу учасників ОСОБА_1 із самостійним внеском у вигляді нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлова будівля площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Державну реєстрацію прав на спірне майно за ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» здійснено 20.04.2024 державним реєстратором відділу ЦНАП Купчинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Легкою Л.Г. (т. 1 а.с. 102-138).
Згідно з відповіді Міністерства закордонних справ України, яка подана на виконання ухвали суду від 13.08.2025 за інформацією Генерального консульства України в Неаполі, громадянин України ОСОБА_1 до установи не звертався, 05.03.2024 за реєстровим № 119/03-2024 нотаріальна дія в установі не вчинялася. Генконсульство звернуло увагу на те, що зазначений в ухвалі реєстровий номер 119/03-2024 не відповідає порядку нумерації нотаріальних дій, яка ведеться в установі (т. 2 а.с.182). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за змістом заявленого позову доведено та відповідачем в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості позовних вимог.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно із частинами першою, третьою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. 
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20) вказано, що: «відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)».
У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Таким чином, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
У разі, якщо спірне нерухоме майно надалі відчужене за відплатним договором, і сторона цього договору не знала і не могла знати про відсутність у продавця права його відчужувати, у зв`язку із чим така особа є добросовісним набувачем, спірне нерухоме майно також може бути витребуване його власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки таке майно вибуло з володіння власника (законного володільця) не з його волі (за неукладеним правочином).
Наведене також узгоджується з положеннями статті 330 ЦК України, згідно з якими, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно із частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1-3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частин 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
За положеннями частин 1, 3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Громадянин України, який перебуває за кордоном має право видати від свого імені довіреність, в тому числі на розпорядження нерухомим та/або рухомим майном (транспортними засобами тощо). Посвідчення довіреностей консульством (або дипломатичним представництвом) за кордоном України відбувається в порядку та за правилами законодавства України.
Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України № 142/5/310 від 27.12.2004 затверджено Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України (далі — Положення).
Так, згідно з п. 3.5.3. Положення довіреності (їх дублікати) на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії, підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей безпосередньо консулом, що має доступ до Єдиного реєстру довіреностей через інформаційну мережу Міністерства юстиції України або через Міністерство закордонних справ України відповідно до Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 111/5 від 28.12.2006, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252.
Пунктом 2.2 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 111/5 від 28.12.2006, визначено, що реєстрація довіреностей (їх дублікатів), посвідчених консульствами (дипломатичними представництвами) України за кордоном відповідно до статті 38 (у разі відсутності доступу до Єдиного реєстру) Закону України «Про нотаріат», а також відомості про припинення їх дії, здійснюється в Єдиному реєстрі за заявою довірителя про реєстрацію таких довіреностей (додаток 1 до Положення про Єдиний реєстр довіреностей заява про реєстрацію довіреності та дубліката довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей).
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку на аукціоні від 10.05.2016 року та договору купівлі-продажу від 28.02.2018 року ОСОБА_1 на праві власності належали: нежитлова будівля площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807879641248) та нежитлова будівля площею 315,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1388661861248).
Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії довіреності, виданої у місті Неаполь Італійської Республіки 05.03.2024, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його права та особисті інтереси перед будь-якими юридичними та фізичними особами, незалежно від форм власності. У тому числі: створення Товариства з обмеженою відповідальністю за участі ОСОБА_1 ; передачі до статутного капіталу вищевказаного Товариства, створеного за участі ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: а) нежитлової будівлі загальною площею 315,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ; б) нежитлового будинку загальною площею 1023,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Відчужувати від імені ОСОБА_1 будь-яке належане йому нерухоме майно, що знаходиться на території України (або частку на праві власності на нерухоме майно).
На підставі даної довіреності ОСОБА_2 передала спірні приміщення відповідно до Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 року, до статутного (складеного) капіталу ТзОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» (т. 1 зворот а.с. 10 - 11, т. 2 а.с. 51).
Проте згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ України, яка надана на виконання ухвали суду від 13.08.2025, за інформацією Генерального консульства України в Неаполі, громадянин України ОСОБА_1 до установи не звертався, 05.03.2024 за реєстровим № 119/03-2024 нотаріальна дія в установі не вчинялася. Також, Генконсульство в Неаполі звернуло увагу на те, що зазначений в ухвалі реєстровий номер 119/03-2024 не відповідає порядку нумерації нотаріальних дій, яка ведеться в установі.
Також у матеріалах справи відсутня заява довірителя, зокрема ОСОБА_1 , про реєстрацію вказаної довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей як це вимагає пункт 2.2 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, який затверджений наказом Міністерства юстиції України № 111/5 від 28.12.2006.
Тому не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що на даний час встановлено лише порушення реєстраційних процедур при видачі спірної довіреності у Генеральному консульстві в Неаполі.
Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника, що відсутні будь-які рішення компетентних судів про визнання даного правочину недійсним та відомості про результати досудового розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що 03.07.2024 було зареєстровано кримінальне провадження № 12024216050000132 за рапортом о/у СКП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області майора поліції Олександра Лемякіна про те, що надійшло звернення ОСОБА_1 з приводу підроблення документів зі сторони невстановленої особи, які в подальшому слугували підставою для внесення відомостей державним реєстратором Купчинської територіальної громади до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо передачі у власність ТОВ “Агропостач Світ” належних заявнику нежитлових приміщень за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Також надуманими є твердження заявника на те, що оскільки спірне майно, що є часткою у статутному фонді ТзОВ “АГРОПОСТАЧ — СВІТ”, яке увійшло до складу товариства і ОСОБА_1 на даний час є учасником товариства, який вибув, а тому даний спір підсудний господарському суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Підгаєцького районного суду від 26.03.2025 провадження у даній справі було закрито і роз`яснено, що вимоги позивача підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. Проте постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2025 року ухвалу Підгаєцького районного суду від 26.03.2025 скасовано і справу повернуто до Підгаєцького районного суду для продовження розгляду, де було встановлено, що ОСОБА_1 має на меті захистити свої права як фізичної особи, майно якого, незаконно перейшло до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на підставі, в тому числі, підробленої довіреності.
Також судом апеляційної інстанції не було встановлено, що даний спір виник внаслідок здійснення господарської діяльності або з приводу реалізації чи захисту прав позивача як учасника ТзОВ “АГРОПОСТАЧ — СВІТ”. 
Згідно із п. 2 рішення № 1/2024 одноособового учасника ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» ОСОБА_3 від 20.04.2024, вирішено затвердити намір прийняти до складу учасників ОСОБА_1 із самостійним внеском у вигляді нерухомого майна.
Проте ОСОБА_1 не став учасником товариства, а лише затверджено намір прийняти його до складу учасників, оскільки згідно інформації із відкритих джерел «Опендатабот» та «YouControl» станом на час розгляду справи єдиним учасником ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» є ОСОБА_3 , розмір частки - 100%.
Крім того, в Акті оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вносить до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 зазначено, що ОСОБА_1 є майбутнім учасником вказаного товариства.
Таким чином, колегії суддів вважає, що даний спір є цивільно-правовим та повинен був розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції щодо витребування майна з чужого незаконного володіння є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і лише зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення фактів, а отже — не можуть бути підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ТзОВ “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, інтереси якого представляє адвокат Юсипів Р.В., слід залишити без задоволення, а рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальності “АГРОПОСТАЧ-СВІТ”, інтереси якого представляє адвокат Юсипів Роман Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 лютого 2026 року.

Головуюча        Н.М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома