ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4672/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Трофімова І.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137-А) 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, 3 під`їзд, 2 поверх) 	
про 	стягнення 32'151,73 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 32'151,73 грн, виплачених як допомога по частковому безробіттю.
Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме 3028 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4672/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
14.01.2026 відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх. № 1110), в якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями Управління та понесеними витратами позивача, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди, відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України. Як зазначає відповідач, сума допомоги по безробіттю була сплачена позивачем добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням ОСОБА_1 статусу безробітного. Це, на думку відповідача, свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої Головним управлінням Центру та відсутність підстав для погашення шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 
19.01.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив за (вх. № 1432), в якій позивач, не погоджуючись із запереченнями відповідача, зазначає про те, що у діях відповідача наявні всі елементи правопорушення. Неправомірні дії відповідача полягають у відмові у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Причинно-наслідковий зв`язок полягає в тому, що наслідком неправомірної відмови відповідача про призначення пенсії ОСОБА_1 стало звернення безробітнього до центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило завдання шкоди позивачу. У випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , виплата допомоги по безробіттю не здійснювалась би позивачем.
Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив такі обставини.
25.02.2020 ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості (позивача). Відповідно до поданої заяви від 12.03.2020 та згідно з Законом України "Про зайнятість населення" йому був наданий статус безробітного 12.03.2020.
Згідно з наказом від 19.03.2020 № НТ200319 (додаток 2 до персональної картки № 203920022500037) ОСОБА_1 допомога по безробіттю призначалась як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.) на період з 19.03.2020 по 13.03.2021.
Відповідно до наказу від 13.07.2020 № НТ200713 (додаток 2 до персональної картки № 203920022500037) ОСОБА_1 припинено реєстрацію 13.07.2020, у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації.
За період з 19.03.2020 по 12.07.2020 ОСОБА_1 . Харківським міським центром зайнятості було перераховано матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 32'151,73 грн.
У ході відпрацювання інформації від ПФУ (у порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат), щодо осіб, які зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні, виявлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років у зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості населення проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого складено акт від 05.08.2022 №46/2022.
Позивач вказує, що актом встановлено, що ОСОБА_1 у період перебування в статусі безробітного з 12.03.2020 по 13.07.2020, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років з 14.01.2020 (лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.07.2022 вих. № 2000-0304-8/45190).
У відповідності до вищезазначеного, директором Харківського міського центру зайнятості видано наказ від 09.08.2022 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 " та направлено ОСОБА_1 лист-претензією від 10.08.2022 №ХМЦЗ-02-2882 з пропозицією в добровільному порядку повернути отриману допомогу по безробіттю.
За результатами розгляду листа-претензії, ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомив, що йому призначено пенсію за вислугу років з 14.01.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі рішення суду.
17 лютого 2025 року Харківською філією ХОЦЗ направлено запит до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за вих. №1259/17.07/29 щодо з`ясування обставин прийняття рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.
11 березня 2025 року отримано лист Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі № 520/5566/2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугою років з 14.01.2020 з урахуванням висновків суду. 
На виконання рішення суду розпорядженням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.07.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років та нараховано суму пенсійних коштів за період з 14.01.2020 по 31.07.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі № 520/5566/2020, визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 205 від 22.01.2020, №1233 від 26.03.2020 та № 1436 від 21.04.2020 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років; та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 14.01.2020 з урахуванням висновків суду.
Отже, ОСОБА_1 у період перебування в статусі безробітного з 19.03.2020 по 12.07.2020, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер за вислугу років з 14.01.2020. Зазначену пенсію призначено на виконання рішення суду від 28.05.2020 по справі № 520/5566/2020.
У зв`язку з чим, Харківським обласним центром зайнятості прийнятий наказ від 04.06.2025 № 284, яким скасовано наказ Харківського міського центру зайнятості від 09.08.2022 № 135 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 ", та прийнято рішення про повернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 32'151,73 грн.
На виконання зазначеного наказу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено лист - претензію від 26.06.2025 № 5204/17.07/29 з пропозицією повернути кошти.
На момент подання позовної заяви сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю відповідачем на рахунок Харківського обласного центру зайнятості не повернута.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій.
Правове обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.
На відміну від загальної норми ст.1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст.1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України.
Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування.
За приписами ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідач у справі - Головне управління ПФУ в Харківській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст.1173 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст.107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Суд установив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі № 520/5566/2020, визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 205 від 22.01.2020, № 1233 від 26.03.2020 та № 1436 від 21.04.2020 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років; та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 14.01.2020 з урахуванням висновків суду.
Таким чином, ОСОБА_1 у період перебування в статусі безробітного з 19.03.2020 по 12.07.2020, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер за вислугу років з 14.01.2020. Зазначену пенсію призначено на виконання рішення суду від 28.05.2020 у справі № 520/5566/2020.
За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд вважає доведеним факт прийняття незаконного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке виявилось у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Пунктом 7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, що діяла на момент існування спірних правовідносин) визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Згідно з ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності.
Суд наголошує, що положенням п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.
Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17, від 10.04.2018 у справі № 927/455/17 та від 13.02.2018 у справі № 915/282/17.
Отже, неправомірні дії відповідача, призвели до відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та завдали матеріальної шкоди позивачу, яка у відповідності до ст.1173 Цивільного кодексу України має відшкодуватися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача.
Таким чином, заперечення відповідача щодо недоведеності складу цивільного порушення є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та задоволення позовних вимог про стягнення 32'151,73 грн шкоди, оскільки позовні вимоги є цілком обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) на користь Харківського обласного центру зайнятості (вул. Громадського Олега, 1А, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ 03491277) в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості (вул. Шевченка, 137А, м. Харків, 61013, код ЄДРПОУ 45149645) кошти в сумі 32'151,73 грн, виплачених як допомога по частковому безробіттю ОСОБА_1 , та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Харківський обласний центр зайнятості (вул. Громадського Олега, 1А, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ 03491277) в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості (вул. Шевченка, 137А, м. Харків, 61013, код ЄДРПОУ 45149645)
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344). 

Суддя		І.В. Трофімов