Дата документу 08.04.2026	Справа № 554/2349/26	
 	Провадження № 3/554/411/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«08» квітня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого – судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, працюючого інспектором УПП в Полтавській області ДПП, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , 
- за ст. 124 КУпАП, 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтава, громадянина України, працюючого слюсарем філії ГУ «Полтавагазвидобування», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , 
- за ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року о 22 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_1 , в м. Полтава, по вул. Європейська, 66, керуючи транспортним засобом «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 , рухався на регульованому перехресті вул.Європейська та вул.Раїси Кириченко, перед зміною напрямку руху, а саме ліворуч, в напрямку вул.Раїси Кириченко не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виїхав на середину перехрестя на сигнал у вигляді стрілки на чорному фоні в додатковій секції, яка вказувала напрямок руху прямо та здійснив зіткнення із Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул.Європейська на зелений основний сигнал світлофора, чим порушив п.п.10.1, 8.7.3 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589992 від 13.02.2026, 12 лютого 2026 року о 22 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , в м. Полтава, по вул. Європейська, 66, керуючи ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 , рухався на регульованому перехресті вул.Європейська та вул.Раїси Кириченко, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності свого маневру, виїхав на регульоване перехрестя на забороняючий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з Т3 «FORD FOCUS», д/н НОМЕР_6 , який рухався в напрямку вул. Раїси Кириченко, під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. 

В судовому засідання ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що з протоколом не згоден. Він рухався на ТЗ «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 в м. Полтава, по вул. Європейська, 66 на регульованому перехресті вул. Європейська та вул.Раїси Кириченко, мав намір повертати ліворуч в напрямку вул. Раїси Кириченко. Він виїхав на середину перехрестя на миготливий сигнал у вигляді стрілки в додатковій секції, який дозволяв поворот ліворуч. Він впевнився в безпечності маневру, відсутності перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і почав виконувати маневр і в цей момент відбулось зіткнення із Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 , який рухався по вул. Європейська на заборонений червоний сигнал світлофору. Вважає, що саме водій ОСОБА_2 порушив ПДР України, що стало наслідком ДТП. Просить закрити провадження у справі відносно нього. 

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не визнав, суду пояснив, що він керував ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 та рухався по вул. Європейська, 66 на регульованому перехресті вул. Європейська та вул. Раїси Кириченко. Горів жовтий сигнал світлофору, він пригальмував, а коли загорівся зелений, він продовжив рух прямо. В цей час ТЗ «FORD FOCUS», д/н НОМЕР_6 на середині перехрестя почав виконувати маневр повороту ліворуч і не пропустив його автомобіль, в результаті чого відбулось зіткнення ТЗ. Вважає, що саме дії водія ОСОБА_1 стали наслідком ДТП. 

Представник ОСОБА_2 – адвоката Рохманов В.І. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП з підстав, викладених в письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, відповідно до яких під час даної пригоди водій ОСОБА_1 рухався з лівим поворотом з вул. Європейська на вул. Р.Кириченко, тобто змінював напрямок руху. Для нього на світлофорному об?єкті встановлено додаткову секцію світлофора з зеленою стрілкою на чорному фоні. Водій ОСОБА_3 рухався по вул. Європейська прямо, напрямок руху не змінював. Жоден з водіїв, при цьому, не має мав змоги бачити який саме сигнал ввімкнено у зустрічному напрямку. При зустрічному роз?їзді основним пунктом, яким повинен керуватися водій, що виконує поворот є пункт 10.1 ПДР України. Відповідно до вказаного пункту водій, що рухається прямо має перевагу в русі. Таким чином, водій ОСОБА_1 повинен був відповідно до п.10.1 ПДР України, повертаючи ліворуч, дати дорогу транспортним засобам, які рухаються в зустрічному напрямку. Тобто, в даному випадку водій автомобіля, що рухається прямо має перевагу в русі. Водій автомобіля, що змінює напрямок руху створює небезпеку для руху. За таких умов першочерговим порушенням, яке призвело до створення аварійної ситуації, реагуючи на яку ОСОБА_2 був змушений гальмувати та змінювати напрямок руху, були дії водія ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні вимог п.п. 10.1 та 8.7.3 ПДР України.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Рохманова В.І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об?єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.205 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3 ПДР).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4 ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

На підтвердження вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особою, яка склала відповідний протокол, до справи додано: картку обліку адміністративних правопорушень відносно водія; схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дані відеозапису.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що водій ОСОБА_1 керував ТЗ «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 та рухався на регульованому перехресті вул. Європейська та вул. Раїси Кириченко, в напрямку вул. Раїси Кириченкоз лівим покажчиком повороту, тобто мав намір змінити напрямок руху та виконати маневр повороту ліворуч, а отже повинен був керуватись вимогами п.10.1 ПДР України. Водій ОСОБА_4 керував ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 та рухався на регульованому перехресті вул. Європейська та вул. Раїси Кириченко прямо, тобто напрямок руху не змінював.

Таким чином, водій ОСОБА_1 повинен був, відповідно до п.10.1 ПДР України, повертаючи ліворуч, дати дорогу транспортним засобам, які рухаються в зустрічному напрямку, в даному випадку ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався прямо, а отже мав перевагу в русі. 

Зі схеми місця ДТП від 12.02.2026 року, яка є додатком до протоколів та без зауважень підписана учасниками даної події, вбачається, що остання відображає напрямок руху транспортних засобів «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 та «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 , місце зіткнення, взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення, механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме ТЗ «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 - бокова права частина, ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 – передня права частина. 

Отже, в даному випадку, суд однозначно вбачає в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог п.10.1 ПДР України. 

Вирішуючи питання про наявність в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушень п. 8.7.3 ПДР України, суд виходить з наступного: 

Відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3 ПДР визначає значення сигналів світлофору, зокрема:

а) зелений дозволяє рух;
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.
Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;
д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.
Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;
є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;
ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;
з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

З пояснень ОСОБА_1 , наданих суду, вбачається, що він виїхав на середину перехрестя на миготливий сигнал у вигляді стрілки в додатковій секції, який дозволяв поворот ліворуч.

Разом з тим, миготливий сигнал інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

В даному випадку суд не ставить під сумнів, що виїзд ТЗ «FORD FOСUS», д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 на середину перехрестя міг відбутись на дозволяючий сигнал світлофора, однак доказів того, що сам маневр повороту ліворуч здійснювався водієм на цей самий сигнал світлофору, матеріали справи не містять, а те, що ТЗ під його керуванням виконував вже маневр повороту ліворуч на сигнал у вигляді стрілки на чорному фоні в додатковій секції, яка вказує напрямок руху прямо, належними та допустимими доказами не спростовані. 

Долучені за заявою ОСОБА_1 письмові пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що 12.02.2026, приблизно о 22.00 годині, він рухався на службовому автомобілі будучі на зміні по вул. Європейська в напрямку вул. Кагамлика на зелену стрілку світлофора, суд до уваги не приймає, оскільки в даних протоколах відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодної інформації про вказаного свідка не зазначено. Його письмових пояснень до протоколів також долучено не було. Останні вже були долучені за заявою ОСОБА_1 . Коли вони відбиралась і при яких обставинах суду не зрозуміло. Дійсно рух саме його ТЗ міг відбутись на зелену стрілку світлофора, однак це не свідчить про те, що ОСОБА_1 виконував повороту ліворуч саме на такий сигнал світлофора. 

Щодо руху ТЗ «TOYOTA RAV-4», д/н НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 на забороняючий сигнал світлофора, про що зазначено у протоколі відносно нього, то суд зазначає, в протоколі відносно ОСОБА_1 зазначено, що Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 рухався по вул.Європейська на зелений основний сигнал світлофора, а вже в протоколі відносно ОСОБА_2 особою, яка його склала, зазначено, що Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 рухався по вул.Європейська на забороняючий сигнал світлофора.

При чому, що протокол як відносно ОСОБА_1 , так і відносно ОСОБА_2 складено однією особою – інспектором Дігтяр М.О. 

Таким чином, дані обох протоколів щодо руху Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 є суперечливими, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження руху Т3 «TOYOTA RAV4», д/н НОМЕР_4 на забороняючий сигнал світлофору не додано, а отже порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 8.7.3 е ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами. 

Долучені до справи фази напрямків руху, циклограма роботи світлофора та відео файл video.mp4 підтверджує висновок суду щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 порушень п.п. 10.1 та 8.7.3 ПДР України.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що саме в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 10.1 та 8.7.3 ПДР України сталась дорожньо-транспортна пригода, а отже наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_1 та настанням відповідних наслідків у виді механічних пошкоджень автомобілів та заданих матеріальних збитків. 

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , схеми місця ДТП, а також інших долучених до протоколу доказів, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 

При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини в справі, вважаю за можливе призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті, у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2026 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 328 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовій збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Також, згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 124, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п?ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; код ЄДРПОУ: 37959255; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»;номер рахунок (IBAN): UA048999980313050149000016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300). Стягувач - УПП в Полтавській області ДПП (Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувач – ТУ ДСА України у Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ - 26304855).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Шевченківського районного 
суду міста Полтави: Аліна СМЕТАНІНА