РІШЕННЯ
іменем України
02 квітня 2026 року	Справа №484/7232/25	
 	Провадження № 2/451/187/26	

Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - Патинок О.П.
секретар судового засідання - Сологуб М.Р.
Справа № 484/7232/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
Описова частина рішення: 30.01.2026 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.12.2025 про передачу справи за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за підсудністю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 14.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 171477 на суму 13 334,00 гривень. На виконання умов кредитного договору, 14.02.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_9 відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 16.04.2025 первісний кредитор та позивач уклали договір факторингу № 16042025 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 19 517,70 грн, яка складається з: 11 809,76 грн - заборгованість по тілу кредиту; 5 805,94 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 402,00 грн - заборгованість по комісії; 1 500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 171477 від 14.02.2025 у розмірі 18 017,70 грн., яка складається з 11 809,76 грн. заборгованості за тілом, 5 805,94 грн. заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 402,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

06.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, де представник просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; судові витрати відповідно до п.2. ч.2 ст. 141 ЦПК України покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в разі, якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру 3 000 (три тисячі) гривень. В обгрунтування поданого відзиву вказує на те, що у матеріалах справи відсутні первинні документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки по рахунку), які підтверджують виконання ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» умов кредитного договору щодо перерахунку коштів саме на банківську карту ОСОБА_1 . Позивачем на обгрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання первісними кредиторами умов договору, щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого зазначені у тексті договору, саме відповідачеві. Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, то такий переказ є завершеним. Зазначає, що у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість за зазначеним кредитним договором виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. До позовної заяви позивач додає розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не відповідає вимогам статті 9 Закону України «ПРО бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, а отже не є належними доказами, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором. Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором. Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, вважає, що за кредитним договором позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача. Вказує, що стягнення заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 1 500 гривень є незаконними. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наразі, строк дії воєнного стану продовжено. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Таким чином, з 24.02.2022 штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, а також неустойка не нараховуються, а тому нараховані штрафні санкції у РОЗМІРІ 1500 гривень не підлягають стягненню з відповідача. Як вбачається зі змісту договору №171477 від 14.02. про надання кредиту сторони погодили комісію «за надання кредиту», тоді як у договорі позивач не зазначив та не надав доказів, переліку послуг «за надання кредиту», їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Ураховуючи, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене, умови кредитного договору, щодо стягнення комісії є нікчемними в силу закону, а тому - 402 грн. комісії за надання кредиту стягненню не підлягають. Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі докази відступлення права грошової вимоги. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, вказує, що беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 7000 гривень є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

11.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача Кукси К.О. надійшла відповідь на відзив. В обгрунтування вказує на те, що відразу після підписання Договору, 14.02.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів згідно договору № 144299 від 21.06.2024 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» на платіжну картку № НОМЕР_2 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс». Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням з відміткою ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та додатком до нього. В наданих позивачем повідомленні з відміткою ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та додатку до нього вбачається, що вони повністю відповідають 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», адже мають всі необхідні реквізити. Щодо факту перерахування коштів боржнику ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» вказує, що фінансова компанія може користуватись послугами іншої фінансової компанії для здійснення певних операцій, включаючи перерахування коштів фізичній чи юридичній особі. Це дозволяється законодавством України та регулюється договірними відносинами між компаніями, зокрема питання договірних відносин між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не стосуються предмету даного спору. Отже, позивач належним чином підтвердив факт перерахування коштів відповідачу. Щодо клопотання вказує, що з ідентифікаційного номеру банку (BIN) кредитної карти маска карти Боржника № НОМЕР_5 вбачається, що банком-емітентом вищевказаної картки є АТ КБ «ПриватБанк». Банк-емітент зберігає інформацію, зокрема, але не виключно, щодо номеру рахунку, транзакцій та належності карткового рахунку клієнта. З даних обставин випливає, що первинні банківські документи, що підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок - маска карти боржника за договором перебувають в АТ КБ «ПриватБанк». Для повного та всебічного розгляду справи, відповідно до ст. 84 ЦПК України, позивач, користуючись своїм правом, разом з поданням позовної заяви, заявив клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Щодо комісії вказує, що позичальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця (далі - Правила), а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.7 Закону України «Про фінансові послуг и та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/ . При укладенні кредитного договору № 171477 від 14.02.2025 позичальник погодився з умовами, визначеними в п. 2.2.1. сума (загальний розмір) кредиту становить 13 334,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10 000,50 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_3 , у національній валюті у розмірі 3 333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Щодо стягнення штрафних санкцій звертає увагу суду, що позивачем не стягується сума заборгованості за штрафними санкціями. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає, що 16.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 16042025 згідно умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 171477 від 14.02.2025. відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру прав вимог, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до реєстру прав вимог за Договором факторингу № 16042025 від 16.04.2025 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 213,90 грн.. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру № 3 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025. Щодо розрахунків заборгованості зазначає, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості створений та підписаний електронними ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс». Даний документ є належним, повним та вичерпним доказом заборгованості, оскільки він охоплює всі необхідні обчислення сум, які стягуються та містять таблицю з даними та обчисленням, з яких можна зрозуміти яким чином отримано суму стягнення відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Щодо судової практики, застосованої відповідачем вказує, що правові висновки, про які йде мова у рішенні, прийняті за правовідносин, які за змістовним та суб`єктним та/або об`єктним критеріями не є подібними до спірних правовідносин у даній справі, що підтверджується наступним. Щодо правовідносини у справі № 905/306/17, то такі не є подібними зі спірними правовідносинами у даній справі № 182/3836/24 за змістовним критерієм та є частково подібними за суб`єктним та об`єктним критеріями, що виключає можливість врахування відповідних висновків Верховного Суду у при розгляді даної справи. Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином.

Заяви (клопотання) учасників справи
У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують (звор. арк.а.с.4-5).
17.02.2026 від представника відповідача Зачепіло З.Я. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.95-98).
20.03.2026 від представника відповідача Зачепіло З.Я. надійшла заява про розгляд справи без участі, де представник просить суд провести судові засідання за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.164-165).

Процесуальні дії у справі
Суддя своєю ухвалою від 02.02.2026 залишив матеріали позовної заяви без руху, 05.02.2026 представником позивача такі усунені.
Суддя своєю ухвалою від 05.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребував за клопотанням позивача із АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, електронна адреса: cancelyaria@privatbank.ua ): 1. Інформацію: - чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) платіжна картка НОМЕР_5; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки НОМЕР_5 , у період з період з 14.02.2025 по 19.02.2025 у сумі 10 000,50 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ); - чи є/був номер телефону НОМЕР_6 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки НОМЕР_5 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). 2. У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на картковий рахунок - маска карти НОМЕР_5 , за період з 14.02.2025 по 19.02.2025 у сумі 10 000,50 грн, надати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника); - повного номера рахунка маска Картки НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). 3. У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_6 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_10, надати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_5. 4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти НОМЕР_5 не належить позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти НОМЕР_5 . Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.93)
Суддя своєю ухвалою від 24.02.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача та представника відповідача. Попередив відповідача та представника відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.105). Направив нагадування АТ КБ «ПриватБанк» щодо виконання ухвали судді від 05.02.2026.
09.03.2026 та 24.03.2026 на виконання ухвали судді від 05.02.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані документи.

02.04.2026 судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд встановив, що 14.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» із заявою на видачу кредиту №100762884 (а.с.30).
14.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №171477, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 13 334,00 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10 000,50 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_3 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3 333,50 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згідно з п. 2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Відповідно до п. 2.6 договору загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 14.02.2025 (дата надання кредиту) по 09.05.2025 Як вбачається з п.2.4. та п.2.5. договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 3 333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено(а.с.39-42).
Також в матеріалах справи міститься публічна частина Договору про споживчий кредит, яка затверджена наказом №35-од від 20.11.2023 (а.с.33-38).
Крім того, сторони в письмовій формі узгодили графік платежів, що становить додаток до укладеного між сторонами договору №171477 від 14.02.2025 (звор. арк. а.с.42).
Відповідач ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого строк кредитування - 84 днів; тип кредиту - кредит; мета - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на рахунки позичальника, здійснення платежів на користь найманого працівника (а.с.31-32).
Як видно з довідки Вих. №3885/30-10 від 30.10.2025 на виконання кредитного договору 171477 від 14.02.2025 було проведено платіжну операцію за реквізитами отримувача ОСОБА_1 , картка № НОМЕР_2 , сума платіжної операції 10 000,50 гривень (а.с.17-18).
Окрім цього, в матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», які затверджені ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» наказом №25-од від 26.06.2024 (а.с.19-29).
16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.6-8).
Як вбачається із витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, а саме реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №171477 від 14.02.2025 на загальну суму 19 517,70 гривень (а.с.60).
З платіжної інструкції в національній валюті №547 від 11.08.2025 ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» грошові кошти в сумі 1 281 573,57 гривень за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 (а.с.58).
05.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було підписано акт прийому-передачі реєстру прав вимог №5 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 (а.с.59).
З детального розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» за кредитним договором №171477 від 14.02.2025, видно про те, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, відсотки за користуванням кредиту не сплатила. В зв`язку із чим заборгованість ОСОБА_1 становить 19 517,70 грн, яка складається з: 11 809,76 грн - заборгованість по тілу кредиту; 5 805,94 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 402,00 грн - заборгованість по комісії; 1 500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №171477 від 14.02.2025 (а.с.55;45-57).
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» наданою на виконання ухвали судді від 05.02.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) на яку 14.02.2025 відбулось зарахування коштів на суму 10 000,50 гривень, що також підтверджується випискою за договором №б/н за період з 14.02.2025-19.02.2025 (а.с.121-124;160-163).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи
Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 2 статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст.1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статей 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Ч.6 цієї статті визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення 14.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №171477. Крім того, факт укладення вказаного договору стороною відповідача не заперечується.

Твердження представника відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні первинні документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки по рахунку), які підтверджують виконання ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» умов кредитного договору щодо перерахування коштів саме на банківську картку ОСОБА_1 , спростовуються випискою за договором №б/н за період з 14.02.2025-19.02.2025 (банківська карта № НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) наданою АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої на банківську картку ОСОБА_1 14.02.2025 надійшли кошти у розмірі 10 000,50 гривень (а.с.121-124;160-163).
Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Укладаючи з фінансовою установою кредитний договір ОСОБА_1 була достеменно обізнана про порядок укладення, підписання та виконання кредитного договору в електронному вигляді та не надала відповідних доказів на підтвердження доводів про неотримання кредитних коштів.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є неналежним доказом через його нібито невідповідність вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України (затвердженого постановою ПНБУ № 254 від 18.06.2003), оскільки матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» долучено до позовної заяви деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором №171477 від 14.02.2025 сформований первісний кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс». Згідно з вказаним розрахунком, сукупний розмір грошових зобов`язань ОСОБА_1 становить 19 517,70 грн, із яких: - 11 809,76 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тілом кредиту); - 5 805,94 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - 402,00 грн - заборгованість за комісійною винагородою; - 1 500,00 грн - штрафні санкції (пеня та штрафи) (а.с. 45-57, 55).
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зазначений розрахунок не спростований стороною відповідача, матеріали справи не містять жодних доказів виконання умов кредитного договору, а тому заявлений до стягнення розмір в частині основного боргу та відсотків підлягає задоволенню.

Щодо стягнення комісії за договором у розмірі 402,00 грн суд зазначає наступне:
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону.
Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію.
Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21).
Аналізуючи умови договору, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, а відтак суд прийшов до переконання про те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати таку комісію у розмірі 402,00 гривень, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Щодо заперечень представника відповідача про відсутність доказів відступлення права вимоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, судом встановлено, що 16.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №16042025, за яким право вимоги до боржників переходить до нового кредитора. Факт набуття права вимоги саме до ОСОБА_1 підтверджується витягом з реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025, де чітко зазначено кредитний договір №171477 від 14.02.2025 та суму боргу 19 517,70 грн. Додатково передача цих прав зафіксована актом прийому-передачі реєстру №5 від 05.08.2025, підписаним обома сторонами. 
Також наявна платіжна інструкція №547 від 11.08.2025, яка підтверджує, що ТОВ «Юніт Капітал» оплатило право вимоги до відповідача, перерахувавши 1 281 573,57 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс».
Таким чином, перехід права вимоги відбувся у повній відповідності до закону, а всі необхідні докази наявні в матеріалах справи, що робить заперечення відповідача безпідставними.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, до часткового задоволення позову, зокрема, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №171477 від 14.02.2025 за тілом кредиту в розмірі 11 809,76 грн та проценти в розмірі 5 805,94 грн, а разом 17 615,70 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2 368,38 гривень судового збору.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.53-54).
На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Соломко О.В., окрім договору №10/09/25-02 від 10.09.2025, додано додаткову угоду №25771367968 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.52); акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с.51); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (звор. арк. а.с.54), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС №7073/10 від 19.10.2018 (а.с.50), довіреність (а.с.49).
При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 7 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Проте, такі витрати необхідно стягнути пропорційно розміру позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_1 , що становить 97,77 % від заявленої загальної суми.
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 933,10 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Резолютивна частина рішення:
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333), (Код ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за кредитним договором № 171477 від 14.02.2025, а саме заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 809,76 грн та проценти в розмірі 5 805,94 грн, всього у розмірі 17 615,70 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 70 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333), (Код ЄДРПОУ: 43541163) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 368,38 (дві тисячі триста шістдесят вісім гривень 38 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 933,10 (дві тисячі дев`ятсот тридцять три гривні 10 копійок).
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333;
Представник позивача: Кукса Карина Олександрівна, адреса: м. Київ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
Представник відповідача: Зачепіло Зоряна Ярославівна , адреса: АДРЕСА_3 .
Судове рішення складено та підписано 02.04.2026.

Головуючий суддя	Патинок О. П.