РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/4421/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-2), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплатити дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 20.01.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про призначення дострокової пенсії як матері дитини-інваліда з дитинства. Однак, відповідач-2 відмовив у задоволенні заяви, вказавши на відсутність документів щодо визнання дитини позивача особою з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку. Позивач наголошує, що при зверненні із заявою до органу Пенсійного фонду нею долучено документи, які підтверджують настання відповідної обставини. З огляду на вказане, а також враховуючи достатній у позивача страховий стаж для призначення дострокового пенсії, позивач вважає свої права порушеними. На підставі викладеного, позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду 14.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Відповідач-2 проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення вказав, що при опрацюванні наданих документів до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи. Позивачем надано корінець медичного висновку № 44 від 05.03.2008 на дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підтверджує настання інвалідності після досягнення шестирічного віку. Тому вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок стажу проведено згідно вимог чинного законодавства. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки документами не підтверджено право на достроковий вихід на пенсію як матері інваліда з дитинства відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
20.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву позивача було направлено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №172650010122 від 27.01.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки документами не підтверджено право на достроковий вихід на пенсію як матері інваліда з дитинства.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22, 64 Конституції України).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - №1058-IV).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Зазначене положення кореспондується з частиною першою статті 17 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", згідно з якою жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).
Отже, за змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання матір`ю до шестирічного віку дитини - інваліда з дитинства (особи з інвалідністю з дитинства).
На переконання суду, при вирішенні питання щодо призначення спірної пенсії на підставі Закону №1058-IV слід враховувати фактичні обставини, безпосередньо пов`язані з настанням інвалідності у дитини, які повинні мати місце до досягнення шестирічного віку.
Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 28.08.2002 син позивачки перебуває на «Д-обліку» у зв`язку з виявленим захворюванням, встановлено діагноз: вроджена вада серця (клапанний аортальний стеноз); направлений для консультації до Інституту серцево-судинної хірургії Академії медичних наук України.
Відповідно до консультативного висновку б/н від 28.08.2002, виданого Інститутом серцево-судинної хірургії Академії медичних наук України, у хворого ОСОБА_2 у віці 1 рік 3 місяці встановлено діагноз (мовою оригіналу): «Аортальный стеноз (клапанный). Небольшая коарктация аорты».
Відповідно до консультативного висновку №11 від 12.08.2003, виданого Інститутом серцево-судинної хірургії Академії медичних наук України, у хворого ОСОБА_2 у віці 2 роки встановлено вищевказаний діагноз.
Відповідно до консультативного висновку б/н від 20.07.2004, виданого Інститутом серцево-судинної хірургії Академії медичних наук України, у хворого ОСОБА_2 у віці 3 роки 2 місяці, встановлено діагноз: «Клапанний аортальний стеноз».
Відповідно до консультативного висновку №10787 від 01.08.2005, виданого Інститутом серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова, у хворого ОСОБА_2 у віці 4 роки встановлено діагноз: «Аортальный порок с преобладанием стеноза (умеренный) вр.49 мм.рт.ст.».
Відповідно до консультативного висновку №9713 від 03.07.2007, виданого Інститутом серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова, у хворого ОСОБА_2 у віці 6 років, встановлено діагноз «Врожденный порок сердца. Аортальный порок с преобладанием стеноза (вр.48 мм.рт.ст.). Умеренное постстенотическое расширение восходящего отдела аорты (ф 2,8см.)».
Діагноз "вроджена вада серця (клапанний аортальний стеноз)" в ранньому віці ОСОБА_2 підтверджується також епікризами за 2003, 2004, 2006 та 2007 роки, що долучені до матеріалів справи.
Відповідно до корінця медичного висновку №44 на дитину інваліда з дитинства в віці до 16 років від 05.03.2008, встановлено діагноз: вроджена вада серця, аортальний стеноз.
Означений діагноз підтверджено в подальшому медичними висновками (корінці до яких досліджено судом) № 50 від 12.03.2010, № 36 від 06.03.2012, № 46 від 18.03.2014, № 41 від 15.03.2016.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №485875 від 06.08.2024, при повторному огляді ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з ураженням внутрішніх органів, причина інвалідності: інвалідність з дитинства; дата чергового переогляду: травень 2025 р. 
Таким чином, досліджені судом медичні документи достеменно підтверджують, що захворювання сина позивачки, у зв`язку з наявністю яких він був визнаний дитиною з інвалідністю в віці до 16 років, пов`язані з ураженням внутрішніх органів, а саме: захворювання серця, які є вродженими вадами, тобто об`єктивно набуті дитиною при народженні, а отже до досягнення шестирічного віку. 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №330/2181/16-а підтримала правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 27.05.2014 у справі №21-133а14 щодо дострокового призначення пенсії за віком, згідно з яким мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку ЛКК, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. 
За висновком Великої Палати Верховного Суду у наведеній постанові для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до шести років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Незважаючи на втрату чинності постанови КМУ від 03.12.2009 №1317, на заміну якій було прийнято постанову від 15.12.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», ключовим моментом у роз`ясненнях ВП ВС є те, що для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку у зв`язку з вродженим характером захворювання серця. Таким чином, момент настання інвалідності у дитини позивача мав місце в період життя з моменту народження і надалі, включно по період юридичного встановлення факту інвалідності. Отже позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком як матері дитини інваліда з дитинства.
У зв`язку наведеним вище, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №172650010122 від 27.01.2025 про відмову позивачці у призначенні дострокової пенсії за віком як матері, яка виховала дитину з інвалідністю з дитинства до 6-річного віку.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким в даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Згідно зі статтею 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію зі зниженням пенсійного віку вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 20.01.2025 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як матері дитини інваліда з дитинства, та прийняти відповідне рішення з цього питання, з урахуванням висновків суду в цій справі.
Оскільки в межах спірних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не порушувало прав та законних інтересів позивача, то підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача-1 задоволенню не підлягають.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За сукупністю наведеного, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково.
Враховуючи результати судового розгляду справи, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №172650010122 від 27.01.2025 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків суду в цій справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 06 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (вул. Кобилянської Ольги, 1/ площа Центральна, 3,м. Чернівці,Чернівецький р-н, Чернівецька обл.,58002, ЄДРПОУ/РНОКПП 40329345) 

Суддя       Н.О. Дорошенко