П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/11732/24	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів – Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» (далі – відповідач,), в якій просила:
- визнати протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку і виплати розмірів посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2022 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022;
- стягнути з відповідача на її користь не доплачені суми з січня 2020 року по травень 2022 року: 22 014,84 грн. посадового окладу, 7 363,55 грн. окладу за звання, 11 751,36 грн. надбавки за вислугу років, а всього стягнути 41 129,75 грн. із урахуванням одночасної виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі – Порядок №44);
- визнати протиправною відмову щодо здійснення перерахунку і виплати розмірів надбавки за особливі умови служби та премії за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2022 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату розмірів надбавки за особливі умови служби та премії за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2022 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум із урахуванням одночасної виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 у період з 29.01.2020 по 13.05.2022 посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливі умови служби та премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти. 
Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.05.2022, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, додаткової відпустки, виходячи з посадового окладу з врахуванням премій, визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованим шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти. В решті позову - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» подала апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» - залишено без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року - залишено без змін.
05 січня 2026 року ОСОБА_1 , в порядку статті 382 КАС України, звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №420/11732/24.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 звертає увагу на те, що рішення суду не виконане, в його зобов`язальній частині. При цьому, заявниця зауважує на тому, що судове рішення не виконується майже рік, що є неприпустимим та свідчить про ігнорування суб`єктом владних повноважень обов`язковості судового рішення. 
За таких підстав заявниця просить зобов`язати ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №420/11732/24 протягом одного місяця з дня прийняття ухвали або протягом іншого строку, встановленого судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати звіт в порядку ст.382 КАС України, про виконання судового рішення у справі №420/11732/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановляючи таку ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що доказів звернення виконавчого листа до примусового виконання суду не надано, у зв`язку з чим, на момент розгляду даної заяви, у відповідач відсутні підстави для його виконання, з огляду на викладене суд вважав, що підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить її скасувати та направити позов до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час постановлення ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю на підставі статті 382 КАС України, та зауважує на тому, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви. 
Як зазначає апелянтка, нормативне регулювання питання застосування судового контролю за виконанням рішення суду, зокрема, стаття 382 КАС України, не встановлює обмежень його застосування в залежність від механізму примусового виконання рішень – наявності відкритого виконавчого провадження. З аналізу правових норм, якими передбачений судовий контроль випливає, що такий контроль залежить лише від фактичного виконання рішення суду, а перебування чи не перебування виконавчого листа на примусового виконанні не створює будь-якого впливу на реалізацію права особи на виконання рішення суду.
Апелянтка наголошує на тому, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина, а обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплений безпосередньо Конституцією України.
ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях, зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити, а ухвалу суду – залишити без змін. Зокрема, відповідач зазначає, що згідно частини 1 статті 382 КАС України встановлення судового контролю є правом суду, а тому звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» зазначає, що не мала на меті ухилятись від виконання рішення, а навпаки для виконання рішення суду, установою направлялись листи з проханням сприяти відкриттю додаткового фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» згідно рішення суду з відображенням необхідної суми для виплати.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.
Згідно рекомендаціям, зауваженням, та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04), саме на державу покладений обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.
Тобто, у контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».
Таким чином, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури контролю виконання рішень суду.
Приписи статті 14 КАС України визначають, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 КАС України - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19.12.2024.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Отже, з 19.12.2024 питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.
Згідно статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зі змісту заяви про встановлення судового контролю вбачається, що заявниця наполягає на тому, що відповідач - ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» не виконав рішення суду у справі №420/11732/24.
З матеріалів справи колегія суддів встановила, що станом на дату розгляду заяви позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідачем не надані докази щодо належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №420/11732/24.
При цьому, відповідач як у відзиві на апеляційну скаргу так і в додаткових поясненнях не заперечує такого факту, та посилається на те, що для виконання рішення суду, направляв листи з проханням сприяти відкриттю додаткового фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» згідно рішення суду з відображенням необхідної суми для виплати. Водночас, жодних доказів на підтвердження вчинення таких дій відповідач до пояснень не надав. Надані до відзиву платіжні інструкції від 16.10.2025 не свідчать про повне виконання рішення суду, оскільки стосуються перерахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, але не містять доказів перерахунку грошового забезпечення та виплати належних позивачці сум.
Також колегія суддів враховує, що згідно матеріалів справи, у відповідь на численні звернення ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду, відповідач повідомив, що на виконання рішення суду здійснений перерахунок грошового забезпечення. Тобто, протягом тривалого строку рішення суду не виконувалося суб`єктом владних повноважень, що є неприпустимим.
Отже, у даному випадку апеляційний суд констатує невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 різниці між перерахованим та виплаченим розміром грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №420/11732/24.
З цього приводу колегія суддів вважає доречним зауважити на тому, що тривале невиконання рішення, всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, крім іншого, підриває авторитет судової влади в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини. 
Внаслідок невиконання рішення суду суб`єктом владних повноважень ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.
За таких обставин справи, оскільки ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» не виконала в повному обсязі рішення суду у справі №420/11732/24, наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю та зобов`язання ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» подати до Одеського окружного адміністративного суду у місячний строк, з дня набрання законної сили постанови суду, звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №420/11732/24.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.
Водночас, колегія суддів зауважує, що прохальна частина апеляційної скарги містить вимогу ОСОБА_1 про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду не відповідає вимогам процесуального закону у спірних правовідносинах, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року – скасувати 
Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - задовольнити.
Зобов`язати Державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» (код ЄДРПОУ 08564676) подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №420/11732/24 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя А. Г. Федусик