Справа № 304/2941/25 Провадження № 2/304/448/2026	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі:    Кибза М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Перечин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2  (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2025 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог  ОСОБА_1 зазначає про те, що 06.10.2012 року між нею, ОСОБА_1  та ОСОБА_2  зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №6.
Від шлюбу у них народилося двоє дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Вільшинківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та свідоцтвом про народження, виданим 30 березня 2017 року виконавчим комітетом Вільшинківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області відповідно. Також позивачка вказує, що їх малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають разом з нею за її фактичним місцем проживання, де для них створені всі належні умови для життя, розвитку, виховання і навчання.
Позивачка зазначає, що причиною звернення до суду з даним позовом слугувало те, що протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем. Наразі кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та дітей, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вказує, що почуття любові втрачено, шляхів до примирення немає. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження між сторонами шлюбу буде суперечити їх інтересам. На даний час ведення між ним спільного господарства припинено та подальший сенс підтримувати сімейні відносини немає.
Позивачка вказує, що подальше спільне життя подружжя та збереження між ними шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним та обдуманим, примирення з відповідачем вважає неможливим та за вищенаведеними обставинами, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу та у позові просить розірвати шлюб, укладений між нею,   ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 , який зареєстрований 17 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Вільшинківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, за актовим записом №6 від 06.10.2012 року. Після розірвання шлюбу просить залишити без змін її прізвище « ОСОБА_7 ». Малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить залишити проживати з нею, матір`ю ОСОБА_1  .
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 29.12.2025 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 304/2941/25 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Зизич Н.Ю. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, однак до суду 27.02.2026 року представником позивача – адвокатом Зизич Н.Ю. подано письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують повністю та просять такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення, проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки, відповідачем суду не представлено. Правом на подання відзиву відповідач не скористався, заперечень щодо заявленого ОСОБА_2 позову, відповідачем до теперішнього часу до суду не подано.
Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалося.
Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно та повно дослідивши матеріали цивільної справи 304/2941/25, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_8 та  ОСОБА_2  уклали шлюб, який зареєстрований 06 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, за актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.10.2012 року, копія якого є в матеріалах даної справи (а.с.6). Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_9 » було змінено на прізвище « ОСОБА_7 ».
Від спільного подружнього життя сторони мають малолітніх дітей: доньку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у свідоцтві про народження яких батьком записаний -  ОСОБА_2 , відповідач у справі, а в графі «мати» - ОСОБА_1 (позивачка) та копії вказаних свідоцтв серії НОМЕР_2 від 17.10.2013 року та серії  НОМЕР_3 від 30.03.2017 є в матеріалах справи (а.с.7,8).
Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.
Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України).
Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.
Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в ході розгляду справи в суді не доведено.
Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про розірвання шлюбу, відсутність відзиву (заперечень проти позову) відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо один від одного, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітніх дітей.
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу.
Що стосується залишення малолітніх дітей сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_6 після розірвання шлюбу на проживання при матері, суд зазначає наступне.
Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст.29 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.
За загальним правилом, за відсутністю спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком, одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. 

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Проте, судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання малолітніх дітей.
Таким чином, оскільки в ході розгляду справи не встановлено наявності спору між подружжям щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останні знаходяться на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 , що відповідачем не оспорено, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу малолітніх дітей слід залишити проживати разом з позивачкою.
Одночасно суд звертає увагу на те, що залишення малолітніх дітей подружжя проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатував, з ким залишаються проживати малолітні діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. 
Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у разі задоволення судом позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме платіжної інструкції №2.459594185.1 від 22.12.2025 року, яка є в матеріалах справи (а.с.4).
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.51,124 Конституції України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.7, 10, 11, 265-268, 279, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1   до ОСОБА_2   про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між   ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 06 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, за актовим записом № 6.
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - залишити без змін « ОСОБА_7 ».
Малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з відповідача  ОСОБА_2   ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь позивача ОСОБА_1   ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі – 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Копію рішення направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, до відома.
Заочне рішення може бути переглянуто Перечинським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судове рішення складено 10.03.2026 року.

  	Суддя Перечинського районного суду  Закарпатської області 	    Сидоренко Ю. В.