Провадження: 2-а/484/30/26
Справа: 484/838/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Коваленко Н.А.,
за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 вересня 2025 року №1530, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП
Позивач не згоден з даною постановою, так як відповідачем грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим останній і звернувся до суду та просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 вересня 2025 року №1530 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, позивач до позовної заяви долучив клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, в обгрунтування зазначив, що про постанову дізнався лише 15.02.2026 через застосунок "ДІЯ", до цього часу про її існування не знав, постанову не отримував, за її отримування не розписувався, не отримував її і у поштового оператора, хоча в постанові зазначено, що її було направлено поштовим відправленням.
Ухвалою судді від 20.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
27.02.2026 представником ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позов, в обгрунтування якого зазначено, що про скоєння ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченного ч.3 ст.210-1 КУпАП, складався в присутності ОСОБА_1 , а про день та час було доведено при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 , достовірно знав, що справа відносно нього буде розглядатися начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14.00 год 24.09.2025 року, але на розгляд він не прибув. Після розгляду справи по суті примірник постанови був направлений ОСОБА_1 , поштовим відправленням. Як вбачається з позовної заяви, доказів на підтвердження поважності пропуску строків зазначених у ч.1 ст. 287 КУпАП суду не надано, що є підставою залишення даного позову без розгляду. Щодо позовних вимог, відповідачем зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 08.09.2025 року в присутності позивача, при свідках, і з наданням пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, сам протокол про адміністративне правопорушення позивачем було підписано, та отримано другий екземпляр на руки.
24.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 винесено постанову на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за те, що останній не пройшов медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно рішення ВЛК чи відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством та порушив вимоги п.3 ч. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
Військовозобов`язаний зі статусом «обмежено придатний» зобов`язаний був пройти ВЛК до 5 червня 2025 року на підставі Закону №3621. Поскільки позивачем не пройдено ВЛК позивач змінив на «порушник військового обліку», після чого було сформовано і направлено звернення до органів поліції про супроводження та доставления військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідка ВЛК № 2025-0917-1301-4064-3 від 17.09.2025 року не може слугувати доказом у даній справі, тому що було пройдено пізніше виявленого правопорушення. Отже військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , після оголошення Президентом України загальної мобілізації Указом № 69 від 2022 року, не з`явився до найближчого ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом шести годин. На неодноразові виклики під час оповіщення не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, на нього було накладено штраф у сумі 17 000 грн.
Після розгляду справи, постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч.З ст. ОСОБА_1 , 210-1 КУПАП № 1530 від 24.09.2025 року була направлена позивачеві засобами поштового звязку, а також надаємо копію супровідного листа яким було направлено екземпляр постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача супр. лист №12070/1 від 24.09.2025.
Відповідач, вважає, що позовна вимога про скасування постанови № 1530 від 24.09.2025 яку виніс начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 , немає під собою законних підстав є необгрунтованою та такою, що не підлягає виконанню.
В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
В судовому засіданні 19.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 23.03.2026.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вказує позивач про наявність постанови він дізнався 15.02.2026, коли отримав сповіщення у застосунку "Дія" про блокування Державною виконавчою службою його банківських рахунків. Просив поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню.
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи та які були своєчасно долучені сторонами, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
З постанови вбачається, що 08.09.2025 року о 10 год. 30 хв. під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітниками поліції був доставлений громадянин,  ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення звірки облікових даних виявлено ним вчинене адміністративне правопорушення, а саме,  ОСОБА_1 , не пройшов медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги п. З, ч. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до Закону України, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані проходити медичний огляд (ВЛК) під час мобілізації,  ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
У вказаній постанові, зазначено, що розгляд справи відбувся без участі правопорушника. Постанова направлена поштовим відправленням вих. №12070/1 від 24.09.2025 року.
На підставі оскаржуваної постанови до  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Наведені положення закону вказують на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана не лише з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 (далі - Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Згідно з п. 3 розділу 2 Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Пунктом 6 цього ж розділу Інструкції визначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення № 952 від 08.09.2025 року не містить посилання на докази, на підставі яких був зроблений висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а в додатках до протоколу нічого не міститься.
Законодавством визначена послідовність дій щодо направлення особи на проходження військово-лікарської комісії: оповіщення з визначенням мети прибуття для проходження особою медичного огляду для визначення придатності до військової служби, виконання особою вимог законодавства щодо прибуття відповідно до повістки, отримання направлення на проходження медичного огляду, та здійснення проходження медичного огляду.
У разі невиконання особою вимог законодавства щодо проходження медичного огляду, настає відповідальність відповідно до законодавства.
Як підтверджено матеріалами справи, повістки на медичний огляд (проходження ВЛК) на ім`я позивача вручено не було, направлення на проходження ВЛК у встановленому діючим законодавством порядком не видавалось.
Постанова також не містить обставин щодо вручення та отримання повістки на проходження ВЛК, належного направлення на проходження ВЛК ОСОБА_1 .
Більш того, вказані обставини відповідачем належними та допустимим доказами не спростовані.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, як вбачається з матеріалів справи та наданого відповідачем відзиву, останнім не доведено у встановленому законом порядку правомірності свого рішення, а саме щодо винесення постанови № 1530 від 24.09.2025.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищезазначене, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не спростовано відповідачем та наявними матеріалами справи, а його вина не доведена належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, в зв`язку із чим суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на позивача незаконно та необґрунтовано, а тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 665,60 грн, які підлягають з стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 284, 293 КУпАП України, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 46, 77, 90, 242 246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1530 від 24.09.2025 року.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №1530 від 24.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 23.03.2026 року.

Суддя        Н.А. Коваленко