ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/13085/25
Номер провадження 22-ц/818/2299/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року в складі судді Колесник С. А. по справі № 953/13085/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу – визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну та необґрунтовану та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вказує, що позивачка не підтримує зв`язку з відповідачем, їй невідоме місце його перебування, та у неї відсутня об`єктивна можливість отримати інформацією щодо місця проживання чи реєстрації останнього.
Також зазначає, що позивачка здійснює постійний нагляд за дочкою, яка з дитинства є інвалідом першої А групи, що також є поважною причиною неможливості виїхати до місця проживання відповідача.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 2 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду жодних даних, які б підтверджували місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійне його заняття (роботи) в Київському районі м. Харкова. Також позивачем не надано до суду жодних даних, що на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, а також даних про домовленість подружжя розглядати справу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь кого з них. Крім того, позивачем не надано до суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу між сторонами..
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У цивільному судочинстві діє принцип пропорційності, який є елементом комплексного принципу верховенства права, а саме: суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо, ст. 11 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савченко О.О. на підставі Ордера серія АХ №1305761 від 20 листопада 2025 року, через систему «Електронний суд» звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб з останнім.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для надання відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідача; доказів місцезнаходження майна відповідача, реєстрації місця проживання або перебування чи постійного заняття (роботи) останнього у будь-який час на території Київського району м. Харкова; зазначення обставин, які свідчать про те, що між сторонами виник спір щодо розірвання шлюбу; оригінал свідоцтва про шлюб та оригінал квитанції про сплату судового збору.
17 грудня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Савченко О.О. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 969,00 грн. та копію ордера.
Разом з тим, позивачем недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуті.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.
За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Таким чином, частиною другою статті 28 ЦПК України передбачено альтернативну підсудність щодо позовних вимог про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2021 року в справі N 591/4922/21 (провадження N 61-16576св21), від 11 вересня 2024 року в справі N 757/68189/21-ц (провадження N 61-5209св24) зазначив, що одне з найважливіших процесуальних питань, яке має вирішити суд під час відкриття провадження у справі, - це питання про підсудність справи цьому суду і вказане має велике значення, оскільки означає дотримання судами положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, частиною першою статті 8 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Обов`язком суду є забезпечення особі права на звернення до суду.
Як вбачається з матеріалів справи, останнє відоме позивачці місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , де вони проживали разом після укладання шлюбу. Де відповідач знаходиться на даний час, позивачці невідомо, що є поважною причиною неможливості виїхати до місця проживання відповідача.
Крім того, ОСОБА_1 здійснює постійний нагляд за дочкою, яка з дитинства є інвалідом першої А групи, що також є поважною причиною неможливості виїхати до місця проживання відповідача. 
Факт того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України зв № 00006441690 від 16 листопада 2010 року (а.с. 34).
Також, до апеляційної скарги додано Довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА № 975525, відповідно до якої ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, першої А групи інвалідності (а.с. 25).
Таким чином, наявні усі об`єктивні підстави для звернення ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу саме до Київського районного суду м. Харкова. 
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За наведених вище обставин оскаржувана ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року скасувати.
Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 березня 2026 року 

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова