Справа № 288/1464/25 
Провадження № 2-а/288/9/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року селище Попільня 
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді - Поліщук Р. М.,
за участю секретаря судових засідань – Франчук Ю.О.,
позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, в якому вказує, що він постановою про адміністративне правопорушення був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень за порушення вимог абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: вручення повістки 17.02.2025 року про виклик та неявка позивача 21.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Проте позивач проти вчинення вказаного правопорушення заперечує, оскільки 23.01.2025 року о 07.00 годині йому необхідно було з`явитись за повісткою № 25 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що він з`явився і його було направлено на проходження ВЛК.
20.02.2025 року медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач визнаний придатним, про що зроблено відповідну відмітку у військовому квитку. Після чого позивач призваний для проходження служби.
При розгляді справи позивач пояснив, що на повістку № 85 аналогічного змісту він належним чином відреагував та виконав вимоги, пройшов ВЛК.
В подальшому були повістки № 182 про явку 21.02.2025 року о 07.00 годині та № 179 про явку 21.02.2025 року о 09.00 годині.
При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначено на яку саме годину і по якій повістці позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протокол про адміністративне правопорушення не містить викладу обставин щодо порушення ним вищевказаного обов`язку, оскільки у ньому не відображено суті інкримінованого йому правопорушення в цій частині, він не був повідомлений про дату і місце його складання, порушено ст. 268 КУпАП, його пояснення, надані під час розгляду справи, суб`єктом владних повноважень були проігноровані. 
Дії позивача кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Зі змісту постанови № 5/95 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за невиконання під час мобілізації обов`язків, передбачених ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які на момент винесення постанови позивачем були виконані за повісткою від 21.01.2025 року, тому яка була підстава для повторного виклику на 21.02.2025 року позивачу не відомо. 
У вказаній постанові не зазначено коли було проведено розгляд справи, складено протокол, та не враховані інші пояснення. 
Також позивач зазначає, що начальник структурного відділу РТЦК не наділений повноваженнями згідно із законом проводити розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені ст. 235 КУпАП, зокрема й за ст. 210-1 КУпАП. Даних про те, що начальник структурного відділу РТЦК виконував обов`язки керівника ТЦК під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, у справі не міститься. 
Таким чином, позивач вважає, що він необґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності. 
На підставі вищевикладеного, позивач просить скасувати постанову № 5/95 від 16.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою було притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача судовий збір. 
Ухвалою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомлення (викликом) сторін.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі та пояснив, що повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21 лютого 2025 року отримував особисто під підпис, однак не з`явився в зв`язку з тим, що перебував на лікарняному з 07.03.2025 року. Крім того зазначив, що повідомляв в телефонному режимі працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище» ОСОБА_3 » про те, що він перебуває на лікарняному.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також надав клопотання, в якому просить розгляд даної справи проводити без участі представника відповідача. 
Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно до норм частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в постанові № 5/95 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_1 24 березня 2025 року, як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції відповідно до звернення № Е1598211 від 15.03.2025 року про розшук і доставлення, що передбачене пунктом 56 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 17 лютого 2025 року було вручено повістку про виклик до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитись 21.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 . Проте у визначений час він не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомив. З моменту вручення повістки до його розшуку та доставлення до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно не з`являвся. В матеріалах справи наявне пояснення в якому він зазначив, що не з`явився по повістці на вказану дату, так як знаходився на лікуванні. Про те, що лікується 17.03.2025 року відправив лист Укрпоштою. ОСОБА_1 на розгляд справи прибув у визначений час. Розгляд справи проведено у його присутності. На момент складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушуючи вимоги абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, не з`явився за викликом до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000,00 гривень. /а.с. 13/
Як вбачається з повідомлення про причини неявки за викликом від 15 березня 2025 року, ОСОБА_1 просить ІНФОРМАЦІЯ_2 (Попільня) вважати його обов`язок з повідомлення про наявність поважних причин неявки за викликом виконаним належним чином та зазначив, що з 07.03.2025 року по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні що підтверджується довідкою КНП «Коростишівська ЦРЛ ім. Д.І.Потєхіна» від 14.03.2025 року № 1183. Також вказав, що повістка оформлена з порушенням вимог Постанови № 560. /а.с. 11/
Дане повідомлення було направлено ОСОБА_1 . Укрпоштою 17 березня 2025 року на адресу п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с. 12/
Відповідно до повідомлення № 5/5537 від 07 серпня 2025 року п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 направлено другий примірник постанови № 5/95 від 16.04.2025 року. /а.с. 14/
Згідно до довідки № 339 від 17 липня 2025 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 13.06.2025 року по теперішній час. /а.с. 16/
Як вбачається з довідки № 1183, виданої КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» 14 березня 2025 року, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у інфекційному відділенні з 07.03.2025 року по дату видачі даної довідки. /а.с. 17/
Відповідно до наданих позивачем повісток № 85 від 21 січня 2025 року, № 182 від 20 лютого 2025 року та № 179 від 17 лютого 2025 року, які видані начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 мав прибути 23 січня 2025 року о 07.00 годині, 21 лютого 2025 року о 07.00 годині та 21 лютого 2025 року о 09.00 годині, відповідно, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с. 18-19/
Згідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 20 лютого 2025 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатний до військової служби у в/ч забезпечення за гр. ІІ ст. 235 розкладу хвороб. /а.с. 20/
На запит суду ІНФОРМАЦІЯ_5 надано копію справи № 5/95 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка розпочата 24 березня 2025 року, постанова від 16 квітня 2025 року № 5/95, в якій міститься: - розписка ОСОБА_1 про одержання 24 березня 2025 року повістки про виклик на розгляд справи на 07 квітня 2025 року на 15.00 годину про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; - розписка ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 годину 21 лютого 2025 року; - рапорт офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. лейтенанта ОСОБА_4 від 14 березня 2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 після оповіщення; - пояснення ОСОБА_1 від 24 березня 2025 року, в яких він зазначив, що не з`явився до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказану дату так як знаходився на лікуванні, про те що лікується він направив лист Укрпоштою; - довідка п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/2105 від 24 березня 2025 року про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про те, що ОСОБА_1 доставлено, складений протокол № 5/95 від 24.03.2025 року. /а.с. 90-96/ 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 245 КУПАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція частини 3 статті 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.
Згідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Абзац 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» вказує, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до абзацу 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
При цьому Законом України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 року, який набув чинності 19.05.2024 року, статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».
Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в редакції Закону № 3549-ІХ від 16.01.2024 - Держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та введення Реєстру. Адміністратором Реєстру є держатель Реєстру. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри».
Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді (електронна інформаційна взаємодія) персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень, зокрема, є і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
В Україні з 05 січня 2023 року діють нові правила військового обліку, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 за № 1487 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яка набрала чинності 05 січня 2023 року. На відміну від правил, які діяли в Україні в період з 19 грудня 2016 року до 05 січня 2023 року та були затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року за № 921, нові правила, зокрема, п.п. 10-1 п. 1, чітко визначають перелік обов`язків призовників, військовозобов`язаних та резервістів у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, вказана норма зобов`язує військовозобов`язаних звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, дії позивача кваліфіковано, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, визначальним в якому є факт неявки позивача ОСОБА_1 до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою. 
Судом встановлено, що 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 було особисто вручено повістку про виклик до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21 лютого 2025 року на 09:00 годину. Факт отримання повістки підтверджується особистим підписом позивача на корінці повістки, де зазначено що він зобов`язується прибути вчасно. /а.с. 93/
21 лютого 2025 року позивач до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Даний факт підтверджується рапортом офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.03.2025 року та не заперечується самим позивачем у його письмових поясненнях від 24.03.2025 року. /а.с. 94, 95/
В наданих поясненнях позивач вказав, що не з`явився до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 21 лютого 2025 року в зв`язку з тим, що він знаходився на лікуванні. 
Проте, згідно наданої позивачем довідки, він знаходився на стаціонарному лікуванні з 07 березня 2025 року /а.с. 17/, в той час як його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21 лютого 2025 року. 
Таким чином, станом на 21 лютого 2025 року позивач не перебував на лікуванні у КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна».
Отже, позивач особисто отримав повістку про виклик, що підтверджується розпискою від 17 лютого 2025 року. Таким чином він був обізнаний про обов`язок з`явитись 21 лютого 2025 року до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, як вбачається з постанови № 5/95 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2025 року, ОСОБА_1 був присутній на розгляді справи відносно нього та на момент складання постанови він не оспорював допущене ним порушення. 
В поданій позивачем позовній заяві він зазначив, що вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ним виконані за повісткою від 21.01.2025 року і тому підстави для повторного виклику його на 21.02.2025 року йому не відомі. Що також підтверджує про обізнаність позивача щодо його виклику за повісткою до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо твердження позивача про те, що справа розглядалась неуповноваженою особою, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
З тексту оспорюваної постанови вбачається, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 .
Отже, твердження позивача, що справу було розглянуто керівником структурного підрозділу районного ТЦК є надуманими, безпідставними та спростовуються постановою № 5/95 по справі про адміністративне правопорушення.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, процедура притягнення позивача до відповідальності, з урахуванням особливостей ст. 258 КУпАП, дотримана. Позивач був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодних об`єктивних доказів, які б спростовували факт правопорушення або свідчили про поважність причин неявки, позивачем не надано.
За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Питання про стягнення судових витрат, згідно ст. 139 КАС України, не вирішується, так як позовна заява залишена без задоволення.
Керуючись статтями 210-1, 245, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Постанову № 5/95 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 16 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП- залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського
районного суду    Р. М. Поліщук