СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/16251/25
пр. № 2-а/759/35/26
26 лютого 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря Жиглій Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2745 від 03.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, закрити провадження, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 03.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 2745 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 тис. грн.
Позивач пояснив, що 26.06.2025 року працівники поліції доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було відносно нього складено протокол про адміністративне порушення та повідомлено, що розгляд справи відбудеться 01.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01.07.2025 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому повідомили, що розгляд справи перенесений на 08.07.2025.
08.07.2025 він прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому повідомили, щоб він прийшов 10.07.2025.
Прибувши 10.07.2025 йому повідомили, що справа розглянута 03.07.2025. Про отримання постанови 10.07.2025 він поставив свій підпис.
У постанові вказано, що позивач був особисто повідомлений та не з`явився на розгляд справи. Проте він не отримував повісток і йому не було відомо про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 30.05.2025, тому не порушив обов`язок встановлений статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. У його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Процесуальні дії
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 26-27).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2025 року поновлено строк на звернення до суду з позовом, позовну заяву залишено без руху (а.с. 28-30).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.36-37).
25.09.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що 20.05.2025 за адресою реєстрації позивача було надіслано повістку №3495361 з датою явки 30.05.2025 для уточнення даних. Рекомендований лист було вручено особисто позивачу 29.05.2025. Таким чином вважає, що позивач був належним чином оповіщений, проте ОСОБА_1 не з`явився по повістці, чим порушив обов`язок, встановлений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У задоволенні позову просить відмовити. (а.с.40-45).
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Фактичні обставини справи
Як убачається з копії рекомендованого повідомлення відправлення №0610253827214 (згідно опису вкладення-повістка № 3495361) вручено особисто ОСОБА_1 29.05.2025 (а. с. 45).
Отже, повістка № 3495361 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається такою, що вручена позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта».
Позивач не з`явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 у день, що був визначений у повістці - 14:00 30.05.2025.
Документів підтверджуючих поважність причин неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:00 30.05.2025 позивачем надано не було.
У зв`язку з порушенням правил військового обліку, що полягало в неприбутті за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 дані про порушення було внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
03.07.2025, у зв`язку з виявленим порушенням правил військового обліку, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2745 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 грн.
Згідно з постановою громадянин ОСОБА_1 , 02.01.1983, не з`явився у зазначений термін по повістці, яка була надіслана через Укрпошту, на 30.05.2025. Військовозобов`язаний був оповіщений належним чином 20.05.2025, а тому своїми діями порушив обов`язок, встановлений частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду. На позивача накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 17 000,00 грн (а.с. 13).
З матеріалів справи встановлено, що у протоколі №1041/25 від 26.06.2025, складеному офіцером ВП ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 01 липня 2025 о 15.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також у протоколі зазначено, що другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис (а. с. 11-12).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан, згодом строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII (далі Закон №2232-XII) у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Відповідно до ст.33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За правилами ч.1 ст.34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.
Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
З аналізу наведених норм слідує, що в умовах воєнного стану та загальної мобілізації військовозобов`язані зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк і місце, зазначені в повістці, а у разі неприбуття повідомити про причини неявки у встановлений законом строк з подальшою явкою не пізніше семи календарних днів після усунення таких причин. Невиконання цього обов`язку тягне передбачені законом наслідки у сфері ведення військового обліку та може бути підставою для вчинення уповноваженими органами визначених законом дій, спрямованих на забезпечення явки військовозобов`язаного і документування відповідних обставин.
Позивач, оскаржуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, серед іншого стверджує, що на його адресу ніяких повідомлень від  ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило.
Суд відхиляє ці аргументи, виходячи з такого.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (пункт 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560)).
Позивач вважається таким, що отримав повістку про необхідність з`явитися до  ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою єдиного Національного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», цінним листом з описом вкладення направлено повістку №  3495361про виклик (мета виклику - для уточнення даних) Позивача на 14:00 30.05.2025 до Відповідача. Зазначене поштове відправленнявручене особисто 29.05.2025. Це підтверджується наданими Відповідачем доказами.
На підставі наведеного факту склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є доведеним.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд, враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.
У постанові, що оскаржується, щодо позивача застосоване адміністративне стягнення - штраф у мінімальному розмірі, тому суд вважає, що Начальник  ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єкт накладання адміністративного стягнення, дотримався принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та співмірності.
За висновком суду штраф у розмірі 17 тис. грн, що є мінімальним можливим відповідно до санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, є співмірним заходом адміністративної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що уповноважена особа суб`єкта владних повноважень, притягуючи до відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення позивача, діяв на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки у позові відмовлено, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.
Керуючись нормами ст. 122, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, ст. 2, 72-77, 79, 241-244, 246, 268, 269, 272, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено та підписано 26.02.2026. 

Суддя Ю.О. Твердохліб