Справа № 583/6153/25 
Номер провадження 22-ц/816/1755/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 березня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сізова Д.В. (судді-доповідача),
суддів Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»
на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2026 року (суддя Сидоренко Р.В.), ухвалене в м. Охтирка, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
23 грудня 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
У жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 
18 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та, встановивши мобільний додаток «Monobank», отримав розрахункову карту НОМЕР_1 , відкрив рахунок № НОМЕР_2 та йому було встановлено кредитний ліміт. Підписавши анкету-заяву, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжної картки, згідно з тарифами. ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, кредитні кошти не повернув, має непогашену заборгованість перед банком у розмірі 30 316,64 грн, яку позивач просив стягнути з нього на свою користь, а також понесені судові витрати.
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що використані відповідачем кредитні кошти (1 652 816,76 грн та 11 044,97 грн) по кредитному договору від 18 січня 2020 року повернуті банку у повному обсязі. Встановивши, що підписана відповідачем анкета-заява від 18 січня 2020 року не містить умов щодо розміру процентів, пені, комісій та строку повернення кредиту, а надані банком Умови та правила обслуговування не підписані позичальником та відсутні докази того, що саме ці умови були доведені до його відома і погоджені ним на момент укладення договору, суд дійшов висновку, що зазначені Умови не є складовою частиною укладеного договору і не можуть бути підставою для нарахування процентів і штрафних санкцій по кредиту.
Також суд дійшов висновку, що наданий банком розрахунок заборгованості не дає можливості встановити реальний розмір боргу та момент його виникнення, оскільки він починається з 01 березня 2023 року вже із зазначенням залишку заборгованості 2245,44 грн без пояснення його походження. 
Встановивши, що заявлена до стягнення сума заборгованості по кредиту у розмірі 30 316,64 грн, фактично сформована за рахунок нарахованої неустойки у сумі 31 414,99 грн, у тому числі після 24 лютого 2022 року, однак відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник у період воєнного стану звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а штрафи і пеня, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню, зробив висновок про незаконність нарахування неустойки та про відсутність порушеного права позивача.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Універсал Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Вказує, що саме підписання анкети-заяви свідчить про ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що є доступними у мобільному додатку, тому він зобов`язаний виконувати їх під час користування банківськими послугами, зокрема і щодо повернення кредиту, отриманого за договором від 18 січня 2020 року. На підставі зазначеного договору відповідачеві було надано кредит у вигляді становлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі до 100 000 грн із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків у розмірі 6,4 % на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних). У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Відповідач не вчинив дій на погашення заборгованості після направлення банком 29 квітня 2025 року «пуш» повідомлення про істотне порушення умов договору та необхідність погашення заборгованості. 
Зазначає, що Умови кредитування за всі періоди розміщені на сайті банку, є публічними та легкодоступними, тому суд зробив помилковий висновок про недосягнення сторонами всіх істотних умов договору через відсутність підпису позичальника. Наданими доказами достовірно підтверджено, що на час підписання анкети-заяви від 18 січня 2020 року діяли Умови від 13 грудня 2019 року і відповідач з ними погодився засвідчивши це своїм підписом. Послуги банку надаються дистанційно, через мобільний додаток, у якому цілодобово доступні Тарифи, тому з використанням власного пін-коду відповідає має реальну можливість з ними ознайомлюватися. Наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується погашення та виникнення заборгованості по кредиту, відображені платежі за карткою, як з використання власних коштів, так і кредитних коштів, нарахування неустойки не здійснювалося. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

18 січня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву, в результаті якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9).
У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.
До договору банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджені рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» протокол №48/1 від 09 грудня 2019 року, набув чинності з 13 грудня 2019 року (знаходиться в електронному вигляді та приєднаний до електронної справи в ЄСІКС).
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 у період із 18 січня 2020 року по 03 листопада 2025 року користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, поповнював картку, знімав готівку в банкоматі, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, всього кредитних кошти були використані 1652 816,76 грн та повернуті в такому ж розмірі (а.с. 10-52). Також підтверджується використання позичальником кредитних коштів у сумі 11 044,97 грн та повернення цієї суми (а.с. 53-54).
Із цієї ж виписки по рахунку вбачається, що за період із 18 січня 2020 року по 03 листопада 2025 року періодично банком, починаючи з 01 лютого 2022 року, здійснювалося винесення простроченої заборгованості, яка погашалася ОСОБА_1 . Всього винесено простроченої заборгованості у розмірі 47 374,31 грн, а погашення відбулося на суму 17 057,67 грн. Тобто не погашеною залишилася прострочена заборгованість у розмірі 30 316,64 грн (а.с. 54-55).
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 18 січня 2020 року загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 03 листопада 2025 року становив 30 316,64 грн (а.с. 57-58) . 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитний договір укладено в електронній формі та підписано позичальником анкету-заяву за допомогою аналога власноручного підпису, що узгоджується із положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» з додатками, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. 
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків та неустойки, що також узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.
Крім того, укладений між сторонами кредитний договір від 18 січня 2020 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Умови і правила не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Поряд з цим, жодних доказів того, що банк повідомляв відповідача про умови кредитування через додаток «monobank», позивачем суду не надано, та в ході судового розгляду справи не встановлено.
Однак встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, кредитор має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті процентів за користування кредитними коштами, тому суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей мають бути зараховані на погашення саме тіла кредиту.
Із наданого банком розрахунку за період із 01 березня 2023 року по 03 листопада 2025 року вбачається можливим встановити, який розмір нарахованих відповідачу процентів за користування кредитними коштами банк погашав за рахунок внесених ним на погашення кредиту коштів, зокрема: 01 червня 2023 року - 1911,65 грн, 01 липня 2023 року - 1070,87 грн, 01 серпня 2023 року - 1096,5 грн, 01 вересня 2023 року - 1119,55 грн, 01 жовтня 2023 року - 1068,44 грн, 01 листопада 2023 року - 1100,95 грн, 01 грудня 2023 року - 1099,5 грн, 01 січня 2024 року - 1135,18 грн, 01 лютого 2024 року - 1100,44 грн, 01 березня 2024 року - 1025,93 грн, 01 квітня 2024 року - 1122,51 грн, 01 травня 2024 року - 1032,05 грн, 01 червня 2024 року - 1095,85 грн, 01 липня 2024 року - 1093,8 грн, 01 серпня 2024 року - 1061,34 грн, 01 вересня 2024 року - 1033,15 грн, 01 жовтня 2024 року - 997,53 грн, 01 листопада 2024 року 1061,44 грн, 01 грудня 2024 року - 1010,38 грн, 01 січня 2025 року - 1060,51 грн, 01 лютого 2025 року - 1097,09 грн. Усього на загальну суму 23 394,66 грн. 
Таким чином, ураховуючи, що позивач просив сягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 316,64 грн, яка є тілом кредиту, саме на 23 394,66 грн підлягає зменшенню заявлений до стягнення розмір заборгованості, що становить 6 921,98 грн. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України при частковому (на 22,8 %) задоволенні позову та апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1380,8 грн, з яких 552,3 грн (3028 х 0,8 х 22,8 %) за розгляд справи у суді першої інстанції, 828,5 грн (3028 х 0,8 х 150% х 22,8 %) за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2020 року, яка утворилася станом на 03 листопада 2025 року, у розмірі 6 921,98 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1380,8 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «25» березня 2026 року.

Головуючий (суддя-доповідач) Д.В. Сізов

Судді О.І. Собина 

М.В. Щербаченко