СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/7188/26
пр. № 3/759/2445/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року м. Київ
Суддя Святошинського районного суду міста Києва Проскурня Олег Іванович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою від 21.11.2025 серії ЕНА № 6193057, винесеною працівником поліції Макаруком Г.А., Черненка С.І. було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
09.03.2026 о 12 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Олега Мудрака, 64, ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху, повторно протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Про час та дату розгляду справи 09.04.2026 о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, доказів не подавав, клопотань не заявляв.
Зважаючи на правила ст.ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що у справі є достатні дані про обізнаність особи про час і місце розгляду справи, суддя розглянув дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суддя констатує, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення;
- постановою від 21.11.2025 серії ЕНА № 6193057, винесеною працівником поліції ОСОБА_2 ;
- відеозаписом, де зафіксовано автомобіль «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 (0 хв. 23 сек.), роз`яснення працівниками поліції причини зупинки (0 хв. 27 сек.), в подальшому працівники поліції попросили ОСОБА_1 надати посвідчення водія для перевірки (1 хв. 35 сек.), ОСОБА_1 таку вимогу проігнорував, в ході спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що той не може керувати транспортним засобом, оскільки не має такого права (06 хв. 30 сек.), надалі працівники поліції перевіривши дані в базі МВС та повідомили ОСОБА_1 , що він не може керувати транспортним засобом, оскільки не отримав у встановленому законом порядку посвідчення водія (08 хв. 10 сек.), повторне прохання працівників поліції надати посвідчення водія (13 хв. 21 сек.) було також проігнороване ОСОБА_1 , який наголошував на тому, що йому не зрозумілі причини зупинки транспортного засобу.
Варто зазначити, що законність зупинки транспортного засобу працівниками поліції не належить до об`єктивної сторони ч. 5 ст. 126 КУпАП і не є предметом доказування в межах даної справи, дана обставина не пов`язана з подією чи складом адміністративного правопорушення та не підлягає встановленню відповідно до положень ст. 280 КУпАП.
Разом з тим, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 Правил дорожнього руху документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. При цьому такий обов`язок водія є безумовним, водій не може ставити працівнику поліцій умов, після виконання яких він надасть вищенаведені документи. 
Згідно з ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу зокрема є: порушення водієм Правил дорожнього руху, зокрема і п. 2.1«а», який зобов`язує водія мати при собі посвідчення водія.
При цьому відсутність у водія відповідного посвідчення має наслідком адміністративну відповідальність, передбачену ст. 126 КУпАП.
З наведеного вбачається, що водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний зупинити транспортний засіб та надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 Правил дорожнього руху, що є законною підставою для зупинки.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
З дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_1 надати посвідчення водія для перевірки, однак ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок водія, передбачений п. 2.4 та 2.1. Правил дорожнього руху та посвідчення водія не надав. В ході перевірки відомостей відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було з`ясовано, що ОСОБА_1 не має права керувати транспортними засобами, про що йому було повідомлено, при цьому ОСОБА_1 таке повідомлення проігнорував.
З огляду на зазначене, в діях  ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Обставини, які перешкоджають притягненню винної особи до адміністративної відповідальності та накладенню адміністративного стягнення, під час розгляду справи не встановлені.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 40-1, 126, 221, 251, 255, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 610349 від 09.03.2026), та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя     Олег ПРОСКУРНЯ