Справа № 539/94/26
Провадження № 2/539/743/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2026 
Місто Лубни Полтавської області
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш., за участю секретаря судового засідання Коваль Ю. А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 – позивач, до
ОСОБА_2 - відповідач,
про стягнення додаткових витрат на дитину, та
ухвалив це рішення про часткове задоволення позову про таке:
І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.
1.09.01.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 82262,02 грн.
1.1.Позивачка обґрунтовувала свій позов тим, що сторони мають спільного неповнолітнього сина, який проживає з позивачкою. Син сторін спору має хронічне захворювання, в зв`язку з чим потребує постійного лікування та особливого харчування. У 2017 році позивачка отримала судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивачка постійно несе додаткові витрати на лікування та харчування сина, які не покриваються стягнутими з відповідача аліментами. Відповідач добровільно не бере участь у додаткових витратах на сина, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача їх половину за період з 2023 року по березень 2025 року у загальній сумі 82262,02 грн.
2.Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав.
ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.
3.13.03.2026 представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4.12.01.2026 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
4.1.Суд повідомив сторін про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
4.2.Сторони не скористалися своїм правом брати участь у судовому засіданні, їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
4.3.У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.
4.4.13.03.2026 суд постановив здійснити заочний розгляд цієї справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
5.Неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Лубни та його батьками є сторони спору (а. с. 6, 118).
5.1.Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою (а. с. 13).
5.2.Згідно з висновком лікувально-консультативної комісії Лубенської лікарні від 13.08.2024 неповнолітній ОСОБА_3 потребує індивідуального навчання в зв`язку з хворобою (а. с. 32).
5.3.Згідно з медичною документацію неповнолітньому ОСОБА_3 встановлений клінічний діагноз: виразковий коліт, тотальний, середньо важка форма, рецидивуючий перебіг. У 2024 році клінічний діагноз був змінений на – виразковий коліт, дистальний, важкий перебіг, стадія загострення з позакишковими проявами (артрит колінних, ліктьових суглобів) PUCAI 60 балів; супутній діагноз: зниження мінеральної щільності кісткової тканини, білково-енергетична недостатність І-ІІ ступеня (а. с. 20 - 46). 
5.4.Згідно з медичною документацією за 2023 – 2025 роки неповнолітній ОСОБА_3 у 2024 році чотири рази перебував на стаціонарному лікуванні, багаторазово отримував консультації різних лікарів.
5.5.Згідно з медичними рекомендаціями неповнолітньому ОСОБА_3 було показано продовження лікування, медичні консультації з спеціалістами лікарями, лабораторні дослідження та дієта. 
5.6.16.07.2024 неповнолітньому ОСОБА_3 призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда (а. с. 21 – 22).
6. 04.10.2017 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області видав судовий наказ № 539/2559/17 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
6.1.З 19.07.2018 до нині цей судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Лубенському ВДВС (а. с. 7 – 11).
6.2.Станом на лютий 2025 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачкою у сумі 25130,48 грн (а. с. 10 – 12).
6.3.04.02.2020 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в цивільній справі № 539/4775/19 ухвалив рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки в рахунок додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 коштів у сумі 11616,82 грн та судових витрат. Це рішення набрало законної сили 10.03.2020 (а. с. 14 – 15).
6.4.04.05.2023 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в цивільній справі № 539/981/23 ухвалив рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 у сумі 29113,55 грн за обстеження, аналізи, ліки та добавки до харчування та судових витрат (а. с. 16 – 18).
7. Позивачка стверджувала, що за період з 2023 року по березень 2025 року вона витратила на обстеження та лікування неповнолітнього сина 117869,63 грн, на харчування та госпіталізацію 5115,40 грн, на продукти харчування, рекомендовані лікарем за особливими потребами дитини 41539 грн. Половину з цих витрат у сумі 82262,02 грн позивачка просила стягнути з відповідача. 
7.1.На підтвердження обставин понесення цих витрат позивачка надала висновки лікарів, платіжні документи на ліки, одяг, продукти харчування, квитки, засоби гігієни, тощо (а. с. 47 – 60, 62 – 67, 75 – 103).
8. Згідно з договором медичного страхування від 18.07.2024 позивачка застрахувала здоров`я неповнолітнього сина на страхову суму 20 тис грн, сума страхового платежу 6 тис грн, строк дії договору з 18.07.2024 по 17.07.2025. Позивачка надала квитанцію від 18.07.2024 на 250 грн як перший платіж з страхового платежу у 6 тис грн (а. с. 69 – 70).
V. Норми права, які застосував суд.
9. Сімейний кодекс України:
Відповідно до статті 180 - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 185 - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
10.Цивільний процесуальний кодекс України:
Частина шоста статті 141 - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
11.Пункт третій частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах, зокрема, про оплату додаткових витрат на дитину.
VІ. Мотивована оцінка суду:
12.Суд дослідив надані позивачкою докази у їх сукупності, оцінив їх відповідно до вимог ЦПК України та вважає, що позов позивачки підлягає частковому задоволенню з таких мотивів:
13.Суд встановив, що неповнолітній ОСОБА_3 є спільним сином сторін спору. Він проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.
13.1.З відповідача за судовим наказом від 04.10.2017 стягуються аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3 . 
14. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок не залежить від матеріального становища батьків.
14.1.За статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, до яких відноситься хвороба дитини. Ці додаткові витрати на дитину можуть покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Такі витрати є окремими від аліментних зобов`язань і не покриваються аліментами.
14.2. У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема… висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Тягар доказування понесених додаткових витрат на дитину покладено на позивача, саме позивач повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
15. В цій справі суд встановив, що неповнолітній ОСОБА_3 має хронічне захворювання, що підтверджується медичною документацією, наданою позивачкою, що свідчить про наявність особливих обставин за статтею 185 СК України.
15.1. Ці особливі обставини обумовлюють необхідність додаткових витрат на неповнолітнього ОСОБА_3 . 
15.2. Позивачка стверджувала, що вона за період з 2023 року по березень 2025 року витратила на обстеження та лікування неповнолітнього сина 117869,63 грн, на харчування та госпіталізацію 5115,40 грн, на продукти харчування, рекомендовані лікарем за особливими потребами дитини 41539 грн.
16. Суд частково не погоджується з цим твердженням позивачки, оскільки суд при дослідженні наданих позивачкою доказів встановив, що вона надала суду належні документи, які підтверджують витрати на суму 97268,06 грн, які є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України. 
16.1. З наданих позивачкою доказів суд встановив, що упродовж 2023 – 2025 років неповнолітній ОСОБА_3 чотири рази проходив стаціонарне лікування, отримував спеціалізовану медичну допомогу, потребував подальшого лікування, тривалого вживання спеціалізованої лікувальної харчової суміші, лабораторних та інших медичних обстежень та досліджень, використання медичних виробів.
16.2. Суд встановив, що додатковими витратами в цій справі є: 
(1) витрати за лабораторні дослідження на суму 15657,92 грн (а. с. 47, 49 – 54, 61, 63, 67, 68, 73); 
(2) витрати за консультації лікарів на суму 3011 грн (а. с. 49 – 51, 74); 
(3) витрати за медичні обстеження та дослідження на суму 2590 грн (а. с. 56, 61, 71, 72); 
(4) витрати за медичні товари (устілки, ортопедичне взуття, підгузки, матрац, інгалятор, тощо) на суму 14086,55 грн (а. с. 48, 55, 56, 62, 64, 75);
(5) витрати на спеціалізовані лікувальні суміші (ентеральне харчування) у сумі 45673,60 грн (а. с. 54, 55, 59, 65, 79, 80);
(6) витрати за медичні препарати на суму 16248,99 грн (а. с. 47, 51, 53, 54, 62, 63, 65, 67, 72, 74, 75 – 78).
16.3. Ці витрати на загальну суму 97268,06 грн підтверджуються наданими позивачкою належними та допустимими доказами, зокрема, медичними призначеннями, платіжними документами, які підтверджують понесення цих витрат позивачкою. 
17.Водночас, інша частина заявлених до стягнення позивачкою витрат не підтверджена належними доказами або не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України.
17.1. Суд встановив, що позивачка заявляючи загальні вимоги про стягнення витрат, зазначених у п. 15.2. цього рішення, не надала їх конкретний перелік та розрахунок. Позивачка обмежилася лише зазначенням в позові цих витрат в загальних сумах та наданням до позову копій фіскальних чеків та квитанцій, частину з яких неможливо прочитати або які є лише частиною цих платіжних документів.
17.2. Суд при дослідженні цих платіжних документів встановив, що частина витрат не підтверджена належними доказами їх фактичного понесення; частина витрат має загальний побутовий характер та позивачкою не доведено їх безпосередній зв`язок із лікуванням чи особливими потребами неповнолітнього сина; частина витрат не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із встановленим хронічним захворюванням дитини.
17.3. Позивачка не довела призначення лікарями частини медичних препаратів, на підтвердження купівлі яких вона надала фіскальні чеки. 
17.4. Позивачка не довела наявність і розмір додаткових витрат на харчування неповнолітнього сина у зв`язку з його хворобою фіскальними чеками з продуктових магазинів. Зокрема, позивачка не довела різниці у вартості між звичайним і дієтичним харчуванням, оскільки згідно наданого позивачкою консультативного висновку дієтолога (а. с. 44), виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а. с. 23), консультативного висновку (а. с. 20), призначене неповнолітньому сину дієтичне харчування у вигляді «столу № 5» передбачає виключення деяких продуктів харчування з раціону та особливий спосіб обробки продуктів щоденного харчування. 
17.5. Позивачка не надала суду підтверджуючої медичної документації, яка б свідчила про призначення специфічних продуктів харчування її неповнолітньому сину у зв`язку з його хворобою, крім спеціалізованої лікувальної харчової суміші.
17.6. Суд зазначає, що у такому випадку щоденне харчування дитини звичайними продуктами не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати мають покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача. 
17.7. Це висновок суду відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду у справі № 233/3518/17 від 01.04.2019.
17.8. Також й страховий платіж у сумі 250 грн за умовами договору про медичне страхування суд вважає витратами, що покриваються аліментами. Страхування за цим договором стосувалося конкретної можливої медичної проблеми нейрохірургічного профілю, тому ці витрати не стосуються особливих обставин, пов`язаних з хворобою дитини за статтею 185 СК України.
18. Суд врахував, що відповідач станом на лютий 2025 року ухилявся від належного виконання свого обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина, що підтверджується наявною на той час заборгованістю з аліментів. Суд вважає, що ця обставина свідчить, що відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах на дитину. Також, про це свідчить два попередні рішення суду про стягнення з відповідача додаткових витрат.
18.1. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подати відзив, не надав доказів на спростування доводів позивачки або доказів, які можуть свідчити про його участь у додаткових витратах на дитину.
19. Суд, вирішуючи питання про розмір участі відповідача у додаткових витратах, виходить з принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини та вважає обґрунтованим стягнення з відповідача половини доведених позивачкою додаткових витрат у сумі 48634,03 грн (97268,06 грн / 2).
19.1.У задоволені іншої частини позовних вимог у сумі 33627,99 грн суд відмовляє як недоведеній (82262,02 – 48634,03).
VII. Розподіл судових витрат.
20.На підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору.
21. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у 59% у сумі 785,41 грн, іншу частину судових витрат компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З цих підстав суд вирішив:
1.Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення додаткових витрат на дитину.
2.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 48634,03 грн (сорок вісім тисяч шістсот тридцять чотири гривні 03 копійки).
3.Відмовити в задоволенні частини позовних вимог у сумі 33627,99 за недоведеністю.
4.Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави частину судового збору у розмірі 785,41 грн (сімсот вісімдесят п`ять гривень 41 копійок). 
3.1.Частину судового збору у розмірі 545,79 грн компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
5.Копію цього заочного рішення направити учасникам справи.
6.Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
7.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
8.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
9.Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
9.1. Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
10. Суддя підписала повне рішення 19.03.2026.
Суддя Лубенського міськрайонного суду 
Полтавської області Мирошникова О. Ш.