П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8594/25	
Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій ОСОБА_1 у зв`язку з не зарахуванням до спеціального стажу, періоду роботи: з 1.08.1982р. по 31.12.1986р. на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 1.01.1987р. по 1.07.1997р. на посаді завідуючої Варюшинською філії Веселинівської ЦБС, з 1.07.1997р. по 30.01.2002р. на посаді завідуючої бібліотекою ДП радгосп «Виноградна долина», з 1.03.2005р. по 29.12.2018р. на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 2.01.2019р. по 9.08.2023р. на посаді бібліотекара Варюшинської бібліотеки - філії Веселинівської ЦБС;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу, а саме з 1.08.1982р. по 31.12.1986р. на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 1.01.1987р. по 1.07.1997р. на посаді завідуючої Варюшинською філії Веселинівської ЦБС, з 1.07.1997р. по 30.01.2002р. на посаді завідуючої бібліотекою ДП радгосп «Виноградна долина», з 1.03.2005р. по 29.12.2018р. на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 2.01.2019р. по 9.08.2023р. на посаді бібліотекара Варюшинської бібліотеки - філії Веселинівської ЦБС;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області і отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У травні 2025р. позивачка звернулась до органу ПФУ із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.7-1 р.XV «Прикінцеві положення» ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Листом від 6.06.2025р. ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило позивачку про відсутність підстав для призначення та виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачка вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернулася до суду із даним позовом. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області, оформлене листом від 6.06.2025р. №8466-7473/с-02/8-1400/25 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно заяви від 23.05.2025р..
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,2грн.. 
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, працювала у відповідному закладі бібліотеки та має достатній трудовий стаж роботи в таких закладах, при цьому, раніше не отримувала пенсію, то вона має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058- IV.
Таким чином, рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 6.06.2025р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно заяви від 23.05.2025р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Окрім того, суд зазначив, що предметом спору у даній справі є наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9.07.2003р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не зарахування стажу, а тому у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що з 9.08.2023р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).
23.05.2025р. позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.7-1 р.XV «Прикінцеві положення» Закону 1058-IV.
Листом від 6.06.2025р. за №8466-7473/С-02/8-1400/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило позивачці у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
В обґрунтування відмови орган ПФУ вказав, що оскільки Варюшинська сільська бібліотека-філія є структурним підрозділом КЗ «Публічна бібліотека» Веселинівської селищної ради, підстав для зарахування до стажу, робота на яких визначає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи на посаді бібліотекара не має (а.с.8).
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні спірної грошової допомоги протиправними, позивачка звернулася до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі – Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 4.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пункт 5 Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" ст.55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
За приписами розділу І "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою КМУ від 4 листопада 1993р. №909 (далі – Перелік №909) вказане право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема, особи, які працювали, зокрема:
- у бібліотеці на посадах завідуючий, бібліотекар. 
При цьому, відповідно до п.2 приміток до Постанови КМУ №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Статтею 6 ЗУ «Про бібліотеки і бібліотечну справу» визначено види бібліотек, які, зокрема, за значенням поділяються на всеукраїнські загальнодержавного значення (національні, державні); республіканські (Автономної Республіки Крим); обласні; міські; районні; селищні; сільські.
Бібліотека, згідно із ч.3 ст.12 ЗУ «Про бібліотеки і бібліотечну справу», може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.
При цьому, ст.30 ЗУ «Про бібліотеки і бібліотечну справу» встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.
Відповідно до ч.6 ст.30 вказаного вище Закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 1.08.1992р., довідки КЗ «Публічна бібліотека» Веселинівської селищної ради Миколаївської області Управління освіти та культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради Миколаївської області за №5 від 12.03.2025р. у періоди з 1.08.1982р. по 31.12.1986р. працювала на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 1.01.1987р. по 1.07.1997р. - на посаді завідуючої Варюшинською філії Веселинівської ЦБС, з 1.07.1997р. по 30.01.2002р. - на посаді завідуючої бібліотекою ДП радгосп «Виноградна долина», з 1.03.2005р. по 29.12.2018р. - на посаді бібліотекара Варюшинської філії Веселинівської ЦБС, з 2.01.2019р. по 9.08.2023р. (день досягнення пенсійного віку) - на посаді бібліотекара Варюшинської бібліотеки - філії Веселинівської ЦБС (а.с.5-7, 12-13).
Отже, враховуючи наведені положення Закону, приймаючи до уваги, що переліком Постанови №909 передбачені посади завідуючого бібліотекою, бібліотекара незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивачки на посадах бібліотекара, завідуючої бібліотеки має зараховуватись до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.
Щодо посилань апелянта на те, що позивачка звернулась до органу ПФУ із заявою у формі звернення, то судова колегія враховує висновки Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019р. у справі №748/696/17, відповідно до яких Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком №22-1, вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
Крім того, у постанові від 23 вересня 2024р. у справі №620/2027/23 Верховний Суд наголосив, що у разі якщо зміст поданої заяви є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, підстави для нездійснення її розгляду в органу пенсійного фонду відсутні. Суд у цій справі також вказав, що доступ до соціальних прав є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
З усталеної практики Верховного Суду вбачається, що ключове значення при вирішенні спорів щодо призначення чи перерахунку пенсії має зміст звернення, що дає змогу об`єктивно встановити волю заявника, а не виключно формальне дотримання затвердженої бланкової форми. Зазначені позиції послідовно наголошують, що надмірний формалізм у сфері соціального забезпечення є неприпустимим та призводить до безпідставного обмеження конституційних прав.
Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до органу ПФУ із заявою щодо отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій позивачкою було дотримано одночасно всіх умов, за яких вона має право на отримання вказаної грошової допомоги, а саме: наявність необхідного спеціального страхового стажу – більше 30 років, досягнення пенсійного віку, робота на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання позивачкою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Відтак, ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно відмовило ОСОБА_1 у призначенні та виплаті вищевказаної грошової допомоги, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків в цій частині.
Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачки є зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук