Справа № 946/10597/25 
Провадження № 2/946/318/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
в складі:в складі:головуючого судді – Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі – ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» обґрунтовує тим, що 16.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5252177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту складає 8000 грн., строк кредиту становить 360 днів: з 16.01.2025 року по 11.01.2026 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. На підставі погоджених умов ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
31.07.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 5252177 від 16.01.2025 року загальна сума заборгованості становила 26972 гривень, з якої заборгованість з тіла кредиту – 8000 грн., заборгованість за процентами 14972 грн., штрафні санкції – 4000 грн. 
Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.07.2025 року за №31/07/2025, строк дії Договору № 5252177 від 16.01.2025 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у період з 01.04.2025 року по 11.01.2026 року (144 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою, у сумі 10944 грн.,
8000 грн. * 0,95% = 76 грн.*144 календарних дні = 10944 грн.
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за Договором №5252177 від 16.01.2025 року загальною сумою 37916 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 8000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 14972 грн., нараховані позивачем проценти за 144 календарних днів - 10944 грн., штрафні санкції – 4000 грн. 
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 37916 грн., з яких: сума кредиту 8000 грн.; сума процентів за користування кредитом в розмірі 14972 грн.; нараховані проценти за 144 календарних днів в розмірі 10944 грн.; штрафні санкції 4000 грн., а також, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2026 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідачки Просенюк Е.О. надала суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованість та клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь – які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за договором кредиту позичальнику відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. На підтвердженні виконання первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА України» позивачем ТОВ «ФК Фінтратс Капітал» було надано довідку сформовану платіжним сервісом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» системою «iPay» проте, така довідка не є доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «ЛІНЕУРА України» у розмірі 8000 грн. Інших документів які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування позивачем не надано. Саме по собі без належних відміток банку платіжне доручення це намір перерахування коштів, а не підтвердження здійснення такого перерахування. Надане позивачем платіжне доручення не містить обов`язкових реквізитів, що передбачені для такого виду платіжного доручення, а тому вказане платіжне доручення не можна вважати належним та допустимим доказом. Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу передбаченого ст. ст. 41, 49 Закону України «Про платіжні послуги» ст. 1 Закону України «Про електрону комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Крім цього у справі відсутні належні, допустимі докази на підтвердження того, що кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» засобами електронного зв`язку направляв оферту позичальнику – а відповідач у відповідь направив свою згоду акцепт. У справі відсутні докази про порядок отримання відповідачем одноразового ідентифікатору та факту його накладення у електронному документів договору кредиту. Більш того, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 5252177 від 16.01.2025 року. Також на період дії воєнного, надзвичайного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця штрафу (неустойки, пені) за таке прострочення. А також, вважає що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 10000 грн. є не співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. В наслідок чого просить в позові відмови повністю, а разі якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення позовних вимог, то просить зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу до розміру 1000 грн. 
09.02.2026 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» надав суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 в якій зазначив, що кредитний договір укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. 16.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі Відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5252177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір). За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 8000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 16.01.2025 року по 11.01.2026 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, на підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «48417», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. 
Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» https:/credit7.ua, в тому числі через Мобільний додаток «Credit7» реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 16.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 5252177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виникає. 
Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» За інформацією з довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», вбачається, що на виконання вказаного договору було успішно перераховано грошові кошти на платіжну карту відповідача, яку відповідач зазначив під час укладання Договору про надання споживчого кредиту. За інформацією ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору № 5252177 від 16.01.2025 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 8000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 .
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, які були нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, у тому числі за договором про споживчий кредит, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, підлягають списанню кредитодавцем.
Слід зазначити, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX (тобто після 24.01.2024 року), вимога пункту 6 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону не поширюється.
В даному випадку Договір № 5252177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено 16.01.2025 року, після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX (тобто після 24.01.2024 року).
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Також, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5252177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту складає 8000 грн., строк кредиту становить 360 днів: з 16.01.2025 року по 11.01.2026 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. На підставі погоджених умов ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. 
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В свою чергу, 31.07.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 5252177 від 16.01.2025 року загальна сума заборгованості становить 26972 гривень, з якої заборгованість з тіла кредиту – 8000 грн., заборгованість за процентами 14972 грн., штрафні санкції – 4000 грн. 
Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.07.2025 року №31/07/2025, строк дії Договору № 5252177 від 16.01.2025року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 року по 11.01.2026 року (144 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою, у сумі 10944 грн.,
8000 грн. * 0,95% = 76 грн.*144 календарних дні = 10944 грн.
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за Договором №5252177 від 16.01.2025 року загальною сумою 37916 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 8000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 14972 грн., нараховані позивачем проценти за 144 календарних днів - 10944 грн., штрафні санкції – 4000 грн. 
Також, на підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 судом була витребувана у акціонерного товариства «А-БАНК» інформація щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 16.01.2025 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «А-БАНК», у сумі 8000 грн., за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Так, згідно відповіді акціонерного товариства «А-БАНК» від 20.02.2026 року № 20.1.0.0.0/7-20260217/0212, повідомлено що на картку НОМЕР_3 емітовану на ім`я ОСОБА_1 , 16.01.2025 року було здійснено зарахування коштів в розмірі 8000 грн. 
Згідно з умовами договорів факторингу, Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання якого належить клієнту.
Відповідачка не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 штрафні санкції в розмірі 4000 грн. 
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Так, згідно ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Столітній М.М., з яким було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року та у відповідності до умов якого було доручено здійснити стягнення суми боргу в судовому порядку, а саме, встановити обставини справи, зібрати та аналізувати докази і документи, підготувати необхідні документи, сформувати правову позицію по справі, зняти копії документів, скласти та подати позовну заяву, про що наявний у матеріалах справи звіт про надання правової допомоги. 
Вартість правової допомоги становить 10000,00 гривень, що підтверджено рахунком на оплату до Договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року.
Однак, позивачем на підтвердження суми витрат на правничу допомогу не надано суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.77, 78 ЦПК України, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються заперечення проти позову.
При цьому, суд зазначає, що з урахуванням принципу пропорціональності, оцінюючи складність правовідносин та самої позовної заяви, враховуючи велику кількість однотипних позовів товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» по всій Україні, з огляду на що складення вказаних позовів не вимагає більших часових і фінансових затрат, тому, за таких обставин, суд приходить до висновку щодо завищення та непропорційності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, та про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн., що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки достовірно встановлено, що відповідачка взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку з чим, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості за Договором №5252177 від 16.01.2025 року загальною сумою 33916 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 8000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 14972 грн., нараховані позивачем проценти за 144 календарних днів - 10944 грн.,
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог, у розмірі 2166 грн. 85 коп. 
Керуючись ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, ст.526, 530, 533, 611, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса місцезнаходження юридичної особи: 03045, м.Київ, вул. Набережно-Корчуватська, б.27, приміщення №2, ЄДРПОУ- 44559822) до ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса місцезнаходження юридичної особи: 03045, м.Київ, вул. Набережно-Корчуватська, б.27, приміщення №2) суму заборгованості в розмірі 33916 (тридцять три тисячі дев`ятсот шістнадцять) гривень, з яких: сума кредиту 8000 (вісім тисяч) гривень; сума процентів за користування кредитом в розмірі 14972 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні; нараховані проценти за 144 календарних днів в розмірі 10944 (десять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса місцезнаходження юридичної особи: 03045, м.Київ, вул. Набережно-Корчуватська, б.27, приміщення №2) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та судовий збір в розмірі 2166 (дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.
В задоволенні решти вимог позовної заяви – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 березня 2026 року.

Суддя: 	О.О.Бурнусус