єдиний унікальний номер справи 546/220/26
номер провадження 3/546/76/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Решетилівка 

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець, РНОКПП НОМЕР_1 , 

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02 березня 2026 року о 10 годині 52 хвилини на 306 км а/д Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим порушив ст. 311 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання 02 квітня 2026 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 22).
23 березня 2026 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він зазначив, що вважав, що всі виконавчі провадження щодо сплати аліментів врегульовані. Його дружина повідомила, що питання щодо аліментів вирішене, тому він помилково вважав, що всі обмеження, у тому числі щодо права керування ТЗ, скасовані. Офіційних листів чи постанов щодо встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 не отримував. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив розглядати справу за його відсутності та застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням (а.с. 16).
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до положень частини 2 статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за статтею 126 не є обов`язковою. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу з огляду на положення ч. 1 ст. 268 КУпАП. 

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. 
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
На підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівниками поліції було надано: 
протокол про адміністративне правопорушення від 02 березня 2026 року серія ЕПР1 № 604290, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та картку обліку адміністративного правопорушення від 02 березня 2026 року (а.с. 1, 2);
копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену 17 лютого 2021 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Юлією Олегівною (а.с. 3);
копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6751637, згідно з якою 02 березня 2026 року о 10 год. 52 хв. на 306 км а/д Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху, не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не мав права керування таким ТЗ (а.с. 4);
DVD-диск із відеофайлом «export-nw0r1», на якому зафіксовано, що під час складення адміністративних матеріалів за порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму працівники поліції повідомили, що щодо нього встановлене обмеження у праві керування транспортними засобами у зв`язку з чим щодо нього буде складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення. На вказаному відеофайлі не зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердив, що йому було відомо про встановлення щодо нього такого обмеження (а.с. 8).
Крім того, 23 березня 2026 року до суду від ОСОБА_2 , на користь якої з ОСОБА_1 стягуються аліменти, надійшла заява у якій вона зазначила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. 26 грудня 2024 року нею подавалася заява до державної виконавчої служби щодо відсутності претензій по сплаті аліментів. При цьому вона вважала, що зазначена заява стосується повного врегулювання питання аліментних зобов`язань. У зв`язку з цим вона повідомила ОСОБА_1 про те, що питання щодо аліментів врегульоване і він перебував у впевненості, що будь - які обмеження відсутні. У подальшому вона дізналася, що вказана заява стосувалася лише певного періоду, що не було нею належним чином усвідомлено. Станом на сьогодні всі виконавчі провадження закриті, заборгованість відсутня, жодних претензій до ОСОБА_1 ОСОБА_2 не має (а. с. 14). 
До заяви, яка надійшла до суду 23 березня 2026 року, ОСОБА_1 додав копію постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену 06 березня 2026 року головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Герасименко Юлією Олегівною. У вказаній постанові зазначено, що станом 06 березня 2026 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 17).
Також 06 березня 2026 року головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Герасименко Юлією Олегівною було винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, застосованого при примусовому виконанні виконавчого листа №2/357/2039/20, виданого 07.08.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку – ОСОБА_3 , та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а. с. 18 зворот – а. с. 19, а. с. 19 зворот). 

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо застосування до нього положення статті 22 КУпАП суд звертає увагу, що відповідно до примітки статті 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених, зокрема частинами другою - п`ятою статті 126 цього Кодексу. 
З урахуванням викладеного клопотання ОСОБА_1 , дії якого кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП, до задоволення не підлягає.
Між тим суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто якщо особа на день вчинення правопорушення знає про встановлення тимчасового обмеження у праві щодо неї, однак знехтувавши цим обмеженням, свідомо продовжує користуватись наданим правом.
З переглянутого відеозапису судом не встановлено тієї обставини, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 знав про встановленні тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки він не мав заборгованості зі сплати аліментів.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що у даному випадку у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки стороною, яка ініціювала притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, не доведено, що останній знав про встановлене обмеження у праві керування транспортними засобами. Відповідно у ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення даного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні та органом, який ініціював процедуру його притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Приписами статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 126, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко