Справа №345/6775/25 
Провадження № 2-а/345/8/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., при секретарі Пилипів Н.П., розглянувши в приміщенні суду м. Калуш у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інпектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області капітана поліції Бойчука Любомира Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до старшого інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області капітана поліції Бойчука Любомира Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серія БАД № 980720 від 18.11.2025 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Івано-Франківській області, капітаном поліції Бойчуком Любомиром Євгеновичем та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2025 року інспектором Бойчуком Л.Є. була винесена постанова про адміністративне правопорушення серія БАД № 980720 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. З вищевказаною постановою він не погоджується та вважає її незаконною та необґрунтованою. Його транспортний засіб, Mercedes-Benz 307 D, номерний знак НОМЕР_1 , використовується виключно у власних, некомерційних цілях. Він не є таксі, автобусом і не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Він не є фізичною особою-підприємцем. Таким чином, його автомобіль не підпадає під перелік транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, а відтак постанова є незаконною. Оскільки в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме відсутність обов`язкового проходження технічного огляду, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025 у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.
20 січня 2026 року від представника Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник органу позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Вказав, що 18.11.2025 року близько 17 год. 30 хв. старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Бойчуком Л.Є. спільно з напарником під час патрулювання вул. Богдана Хмельницького у м. Калуш, Івано-Франківської області, було зупинено транспортний засіб MERCEDES-BENZ 307, н.з. НОМЕР_1 . Після зупинення транспортного засобу поліцейський підійшовши до водія представився та висловив вимогу про пред`явлення документів, після чого поліцейським було встановлено, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортний засіб підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю та висловив вимогу пред`явити протокол перевірки технічного стану, що підтверджує проходження обов`язкового технічного контролю. Зупинений водій ОСОБА_1 повідомив, не у нього немає протоколу перевірки технічного стану, оскільки його транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме позивач керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю та не пройшов його, чим порушив ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» та підпункт «б» пункту 31.3 ПДР, за яке передбачена відповідальність за частиною третьою статті 121 КУпАП, капітан поліції прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Після розгляду справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 980720 від 18.11.2025 з накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Також був долучений лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях № 31/28/11-593-2026 від 12.01.2026 року, відповідно до якого зазначено, що станом на 18.11.2025 на транспортний засіб MERCEDES-BENZ 307, н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований 23.09.2011 обов`язковий технічний контроль на території України суб`єктів обов`язкового технічного огляду не проходив. Отже, твердження позивача викладені в позовній заяві в повній мірі спростовуються наявними по справі доказами та мають на меті лише уникнення адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
02 лютого 2026 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що відповідач помилково стверджує, що його автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю лише на підставі його реєстрації як «фургон мало вантажний В». Позивач вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від обов`язкового технічного контролю звільняються легкові автомобілі та причепи до них, які не використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Ключовим фактором є мета використання транспортного засобу, а не лише тип кузова. Позивач також зазначив, що надані ним докази підтверджують, що транспортний засіб використовується виключно для приватних, особистих цілей, без мети отримання прибутку. Власниця автомобіля, ОСОБА_2 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою, що унеможливлює її участь у комерційній діяльності, а використання автомобіля має виключно приватний характер. Відповідачем не надано жодного доказу того, що вона здійснює комерційну діяльність. У зв`язку з цим позивач просить відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві, задовольнити позовну заяву та скасувати постанову.
Позивач заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити.
Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позов.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 980720 від 18.11.2025 старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Бойчуком Л.Є. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП. Згідно цієї постанови 18.11.2025 року о 17 год. 33 хв. в Івано-Франківській області, м. Калуш, вул. Богдана Хмельницького ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю та не пройшов його, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 3 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме те, що позивач керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3.б ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух».
Частиною 3 статтею 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Як слідує з п. 31.3 «б» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Частиною 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль це колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.
Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.
Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.
Вимоги про обов`язковий технічний контроль транспортних засобів регламентовано Законом України «Про дорожній рух», а порядок його проведення та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Частина 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; 2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; 3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
У той же час, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
З відкритих джерел, інформації сайту МТСБУ (за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua) вбачається, що станом на 18.11.2025 року транспортний засіб марка та модель MERCEDES-BENZ 307, державний номерний знак  НОМЕР_2 , VIN-код  НОМЕР_3 , за типом є B3: легковий автомобіль від 2001 до 3000 куб. см., цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", поліс № 225588422.
Щодо критеріїв визнання автомобіля легковим або вантажним суд зазначає про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.
Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак  НОМЕР_2 , має наступні характеристики: модель - 307, тип фургон мало вантажний –В, повна маса – 3 200, маса без навантаження 2 150, об`єм двигуна 2350, колір – жовтий, кількість сидячих місць з місцем водія – Зам.свід.ІВС193320 від 23.04.2003 р., переоблад.віисн. НОМЕР_5 від 12.09.11 р., ВП:D Має пр..кор. Куцій Є.М.
Разом з цим, п. 2.13 Правил дорожнього руху України передбачено, що транспортні засоби, що належать до категорії В - це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг. (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, склад транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.
Однак, суд зауважує, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль може бути призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями бути вантажним. До такого висновку у своїй постанові від 17.10.2019 дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 126/1030/17.
Тлумачення зазначених норм права дає змогу зробити висновок, що, якщо у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу визначено тип «вантажний-В» чи «фургон мало вантажний-В», то даний транспортний засіб є автомобілем вантажним, дозволена максимальна маса якого не перевищує 3500 кг та керувати яким має право особа з посвідченням водія категорії «В», а сам транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному огляду, якщо його строк експлуатації перевищує два роки.
Власне, саме на цю категорію транспортних засобів, які мають проходити обов`язковий технічний огляд і посилався інспектор поліції при складанні адміністративного матеріалу.
Крім цього, згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях № 31/28/11-593-2026 від 12.01.2026 року, станом на 18.11.2025 на транспортний засіб MERCEDES-BENZ 307, н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований 23.09.2011 обов`язковий технічний контроль на території України суб`єктів обов`язкового технічного огляду не проходив.
При цьому суд зважає, що посилання позивача на те, що автомобіль не використовується для перевезення пасажирів, вантажів та іншої комерційної діяльності, не спростовують встановлених судом обставин, які зазначені вище щодо необхідності проходження кожні два роки обов`язкового технічного огляду транспортного засобу.
Отже, судом не встановлено підстав до відсутності обов`язку у позивача проходити кожні два роки обов`язкового технічного огляду транспортного засобу, як наслідок неправомірних дій інспектора поліції щодо складання протоколу за вказане порушення, і взагалі не надано відомостей про проходження огляду.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення ґрунтується на вимогах закону, а отже підстави для її скасування відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 121, 251, 287-289, 293 КУпАП, ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.1, 19 Закону України «Про автомобільний транспорт», Правилами дорожнього руху, затвердженими, постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ст.ст.2, 5, 72-77, 242-244, 250, 268, 286, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого інпектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області капітана поліції Бойчука Любомира Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 10.02.2026. 

Суддя: