КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №375/3105/25 Головуючий у І інстанції - Антипенко В.П..
апеляційне провадження №33/824/1538/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Заліського Богдана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, 
який проживає за адресою: 

АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. 124 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років, без оплатного вилучення транспортного засобу,-

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536829 від 10 грудня 2025 року, 10 грудня 2025 року о 14 год 08 хв по вул. Заводська,3 в с. Рокитне Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Mustang MT50 10В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова суду від 24 лютого 2025 року.
Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536817 від 10 грудня 2025 року, 10 грудня 2025 року о 14 год 08 хв по вул. Заводська,3 в с. Рокитне Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Mustang MT50 10В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не впевнився, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна на достатній для обгону відстані, внаслідок чого вчинив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Цими діями ОСОБА_1 порушив п.п 2.3б, 14.2в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Не погодившись з вказаною постановою, Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відеозапис, який наявний в матеріалах адміністративної справи, виконаний з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС №1026 в частині початку виконання службових обов`язків по документуванню інкримінованого правопорушення, тобто час оформлення матеріалів згідно відеозапису не відповідає часу вчинення інкримінованих адміністративних правопорушень, а тому, вважає, що відеозапис, є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Відеозапис є недопустимим доказом.
Вказує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Апелянт просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року, оскільки, вказує, що ОСОБА_1 вказану постанову отримав на пошті лише 22 січня 2026 року, що підтверджується копією конверта та роздруківкою руху даного листа на пошті.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити Заліському Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Заліський Б.С. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Таким чином, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Відповідно до ст. 124 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно ч. 5 ст. 126 КУпАПпередбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Всупереч доводам апеляційної скарги Заліського Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується:
-протоколом Серії ЕПР1 №536829 від 10 грудня 2025 року, згідно якого 10 грудня 2025 року о 14 год 08 хв по вул. Заводська,3 в с. Рокитне Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Mustang MT50 10В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами тобто не маючи посвідчення водія, чим порушив вимоги пункту 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП;
-протоколом Серії ЕПР1 №536817 від 10 грудня 2025 року, згідно якого 10 грудня 2025 року о 14 год. 08 хв. по вул. Заводська,3 в с. Рокитне Білоцерківського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Mustang MT50 10В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не впевнився, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна на достатній для обгону відстані, внаслідок чого вчинив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 14.2в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;
-довідкою, щодо кваліфікації адміністративного правопорушення:
-постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року по справ №375/408/25, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та до якого застосовано захід адміністративного впливу у вигляді попередження;
-рапортами сержанта поліції Пінчука Д.І.;
-відеозаписом із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) співробітника поліції, які містяться на диску DVD-R;
-схемою місця ДТП від 10 грудня 2025 року,де вказано місце розташування на проїзній частині мотоцикла Mustang MT50 10В, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП, місце пошкодження та перелік видимих зовнішніх пошкоджень транспортних засобі;
-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які він надавав в день події 10 грудня 2025 року;
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які він надавав в день події 10 грудня 2025 року.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні транспортним засобом будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. 124 КУпАП.
Посилання захисника на те, що у протоколі некоректно зазначено час скоєння адміністративного правопорушення відхиляються у зв`язку з тим, що вказані обставини не спростовують самого факту вчинення адміністративного правопорушення. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року по справі №735/1246/15-а, посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
Доводи апеляційної скарги Заліського Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не можуть стати підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 мав заздалегідь обміркувати та передбачити очевидні наслідки для особи, яка сідає за кермо без права керування транспортними засобами, і тим самим уникнути негативного підсумку своєї протиправної самовпевненої діяльності, при цьому будучи вже притягнутим до адміністративної відповідальності за тотожне правопорушення.
Будь-яких доказів невинуватості ОСОБА_1 у вчиненому ДТП, Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , суду не надав, також в апеляційній скарзі не наведено доводів його невинуватості.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Клопотання Заліського Богдана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити Заліському Богдану Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу Заліського Богдана Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько